ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/839/20 Справа № 199/6029/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Макарова М.О., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУОС КАПІТАЛ», ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсними акту приймання передачі до статутного капіталу товариства нерухомого майна, акту прийому-передачі нерухомого майна учаснику товариства, визнання недійсним протоколу загальних зборів товариства, скасування записів про право власності, зобов`язання повернення земельної ділянки
за апеляційною скаргою  Дніпровської міської ради
на ухвалу Амур- Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Амур- Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровськ від 29 липня 2019 року повну заяву Дніпровської міської ради- визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 12-13).

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для вирішення витання про відкриття провадження у справі (а.с. 16-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд виходив з того, що у позовній заяві об`єднано декілька вимог, які належать розглядати у порядку господарського та цивільного судочинства, а тому посилаючись на п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України дійшов до висновку про повернення позовної заяви. 

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       
Однак, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з п.п. 6, 10, 13, 15 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.
       Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
При цьому визначальними ознаками приватно-правових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
       
З матеріалів справи вбачається, що Дніпровська міська рада звернулась з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУОС КАПІТАЛ», ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсними акту приймання передачі до статутного капіталу товариства нерухомого майна, акту прийому-передачі нерухомого майна учаснику товариства, визнання недійсним протоколу загальних зборів товариства, скасування записів про право власності, зобов`язання повернення земельної ділянки.
Зокрема, Дніпровська міська рада пред`явила позовні вимоги щодо оспорювання цивільного права фізичної особи, тобто відповідача ОСОБА_1 , а саме безпосередньо його прав і обов`язків. 
       
Згідно п.7 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Отже, на вказані обставини суд уваги не звернув, не визначився з колом відповідачів у цивільній справі, не з`ясував належним чином які саме вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, а які в порядку цивільного судочинства, та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачеві, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа – направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
       
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради – задовольнити.

Ухвалу Амур- Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: