ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1407/20 Справа № 214/7293/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
сторони справи :
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Ткаченко А.В. у м. Кривому Розі, 
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (надалі - ТДВ«СК«Кредо»), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі – АТ КБ «Приватбанк»), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (надалі – ПАТ «СК«Інгосстрах») про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, неповернутих грошових коштів та подвійної комісії.
В мотивування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» підключив йому у грудні 2015 року страховий продукт «Захист на кожний день». У 2017 році на його вимогу було роздруковано та підписано договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків від 25.12.2015 року. На вулиці 18.03.2017 року він впав та вдарився головою. З 23.03.2017 року по 04.04.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні 4 міської лікарні м. Кривий Ріг з діагнозом – травма, струс головного мозку. Відповідно до правил він повідомив відповідачів про страховий випадок.
В грудні 2017 року він повідомив страхувальника, що йому встановлено діагноз – наслідки ЧМТ у вигляді церебрального арахноїдиту. Під час звернення до страхувальника та банку у січні 2018 року йому повідомлено, що рішення не ухвалено. Станом на травень 2018 року відповіді не отримав. У травні 2018 року подав паперову заяву банку та у червні 2018 року отримав паперову відмову ТОВ «СК «Кредо» з посиланням на те, що подія кваліфікується як не страхова.  Після уточнення позовних вимог в останній редакції від 07 травня  2019 року ОСОБА_1 , просив суд визнати протиправною зміну АТ КБ «Приватбанк» умов кредитування, стягнення додаткових комісій, не повідомлення про зміну страхової компанії, не повернення грошових коштів у зв`язку з помилкою касира; визнати протиправним залишення без розгляду звернення ТДВ «Стахова компанія «Кредо» та ПАТ «СК«Інгосстрах» щодо не повідомлення про зміну страхувальника та недійсність угоди; визнати травму отриману 18 березня 2017 року та її наслідків, як страхову подію на підставі договору добровільного страхування від нещасних випадків від 25 грудня 2015 року та 20 серпня 2016 року; стягнути солідарно з ТДВ«СК«Кредо», АТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «СК«Інгосстрах» кошти в сумі 50000 грн.; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» кошти не повернуті на рахунок в сумі 63,63 грн., комісію 11,77 грн.,1,86 грн. та страхових платежів перерахованих ТДВ «СК«Кредо» з 20 серпня 2016 року; вважати недійсними договори страхування оформленими між АТ КБ «Приватбанк» та ТДВ «СК«Кредо».
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. В мотивування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд не звернув уваги, що він договір про зміну страхувальника не підписував, безпідставно стягнуто комісію при проведені операції через термінал, на його звернення належної відповіді від відповідачів не отримував, надав суду копії виписних епікризів по отриманим травмам голови. В матеріалах справи відсутні докази про перерахування на його рахунок страхової виплати.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «СК«Інгосстрах» просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зауважує, що останній страховий платіж позивачем здійснено 26 липня 2016 року на суму 20 грн., у серпні 2016 року черговий платіж не здійснено, тому договір страхування припинено. На час настання страхової події, договірні відносини із позивачем відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТДВ «СК«Кредо» ставить питання про залишення рішення суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зауважує, що від позивача 13 квітня 2017 року надійшла заява про отриману травму та медичні документи. 23 травня 2017 року страховиком прийнято рішення та перераховано страхову виплату в сумі 1500 грн. до АТ КБ «ПриватБанк» для зарахування на картковий рахунок позивача. Щодо звернення позивача у грудні 2017 року, стосовно наслідків ЧМТ, то згідно медичних даних вони виникли через струс головного мозку 1989 року не мають відношення до страхового випадку. 
Заслухавши доповідь судді – доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, поданих відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав як споживача послуг страхування. Матеріалами справи доведений факт виплати за заявою позивача страховиком ТДВ «СК«Кредо» страхового відшкодування в сумі 1500 грн. Правомірність утримання комісії банком при проведенні розрахункової операції з кредитних коштів встановлено умовами надання банківських послуг. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що згідно виписного епікризу №2412 Четвертої міської лікарні м. Кривий Ріг, позивач 18.03.2017 року отримав травму у вигляді струсу головного мозку. З 23.03.2017 року по 04.04.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні (а.с. 84 том 1).
Між ОСОБА_1 та ПРАТ СК «Інгосстрах» 25.12.2015 року Укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-15BP0C5.
Згідно п. 7 Договору добровільного страхування від нещасних випадків №DNH0NS-15BP0C5 від 25.12.2015 року цей договір діє 12 місяців з 26.12.2015 року по 25.12.2016 року ( але не більш ніж оплачуваний період. 
Відповідно до п. 2.1.3 Умов страхування до Договору від нещасних випадків №DNH0NS-15BP0C5 від 25.12.2015 року цей Договір припиняє та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати Страхувальником страхових платежів у встановлені цим договором строки.
Відповідно до п.п. 11.4, 11.5 Договору добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-15BP0C5 від 25.12.2015 року у разі несплати або не повної сплати відповідної частки страхового платежу цей Договір не набуває сили ( або припиняє свою дію) і ніякі виплати страхового відшкодування за ним не здійснюються. ( а.с.187-188, том 1).
Згідно платіжних доручень від 26.12.2015р., 26.01.2016 р., 26.02.2016 р., 26.03.2016 р., 26.04.2016р., 26.05.2016 р., 26.06.2016р. та 26.07.2016 р здійснювались відрахування за призначенням платежу DNH0NS-15BP0C5 частина страхової премії ОСОБА_1 за договором від 26.12.2015 року (а.с.191- 195, том1).
Між ОСОБА_1 та ТДВ СК «Кредо» 20.08.2016 року укладено договір ( поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № IFH0NS-167KZ1А. застрахованою особою за договором є позивач, а страхова сума складала 50000,00 грн.
Як видно зі страхового акту, затвердженого 22 травня 2017 року за зверненням позивача ОСОБА_1 від 13 квітня 2017 року за настанням 18 березня 2017 року страхової події, на підставі укладеного договору страхування від 20 серпня 2016 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 1500 грн.(а.с.88-89).
Згідно відомості про проведення масових виплат 23 травня 2017 року кошти страхової виплати в сумі 1500 грн., перераховано на наданий позивачем картковий рахунок 5168…9256 (а.с.90-94 том 1).
Між сторонами виник спір щодо виплати страхового відшкодування по страховому випадку, що мав місце 18 березня 2017 року, дійсності укладених договорів страхування.
Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування.
Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату) (частина перша статті 990 ЦК України).
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що під час настання страхової події 18 березня 2017 року у вигляді отримання позивачем травми голови був дійсним Договір добровільного страхування укладений 20.08.2016 року між ОСОБА_1 та ТДВ СК «Кредо» (а.с.70 том 1).
Договір добровільного страхування від нещасних випадків №DNH0NS-15BP0C5 від 25.12.2015 року, що був укладений між позивачем та ПРАТ СК «Інгосстрах» припинив свою дію в липні 2016 року, оскільки останній страховий платіж ОСОБА_1 проведений 26.07.2016 р. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про відсутність правових підстав та доказів для визнання недійсним договору добровільного страхування від нещасних випадків №ІFH0NS-167КZ1А від 20.08.2016 року, який укладений між ОСОБА_1 та ТДВ СК «Кредо» .
Договір страхування - договір, що укладається оферентом та/або акцептантом з СК на умовах визначених договором страхування та публічного договору-оферти щодо добровільного страхування на випадок завдання матеріального збитку.
Електронний підпис – дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Даними в електронній формі, які ідентифікують підписувача даних (відправника документа) для цілей цього Договору є логін та пароль, та/або ОТП пароль, та/або вчинення дій передбачених офертою, та/або інші умови обумовлені в Умовах та правилах надання банківських послуг за посиланням https://privatbank.ua/terms/
Отже, підписання Договору добровільного страхування від нещасних випадків № IFH0NS-167KZ1А відбулося за допомогою електронного підпису шляхом введення страхувальником у програмі комплекси Майданчика ОТР – пароля, надісланого на мобільний телефон Страхувальника Провайдером, або здійсненням транзакції в ПТСК страхових агентів-банків із використанням картки і ОСОБА_2 та/або одноразового паролю.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно вірно визначеного страховиком ТДВ «Страхова компанія «Кредо» розміру страхового відшкодування, згідно п. 6.1.2 публічного договору-оферти, за Додатком № 1 до Основних умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових послуг Правил, - розмір страхової виплати у відсотковому розмірі від страхової суми згідно із зазначеними пропорціями у Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам» розмір виплат при пошкодженні нервової системи, черепно-мозковій травмі становить від 3% до 100% (а.с.70,72, том.1).
Відповідно до Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим виплатам», а саме п. а) ст. 3 розділу «Черепно-мозкова травма, нервова система» ушкодження головного мозку: струс головного мозку при лікуванні від 7 днів відшкодовується в розмірі 3% від страхової суми.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на ускладнення, які виникли пізніше у листопаді 2017 року через травму 18 березня 2017 року у вигляді церебрального рахноїдиту, як підставу для страхової виплати у більшому розмірі, колегія суддів вважає недоведеними.
Як видно з медичних документів, наданих позивачем, а саме виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарно) хворого № 3185, основний діагноз встановлений ОСОБА_1 : віддалені наслідки ЗЧМТ, струс головного мозку (1989р) з розсіяною осередковою мікосимптоматикою, вегетативно-судинною нестійкістю, гіпертензійно-цефалгічним синдромом, явищами вестибулярної дисфункції. Міжреберний остеохондроз шийного, грудного, поперекового відділів хребта з больовим синдромом. Також з даної виписки видно, що через отримане захворбвання в 1989 році під час виконання служби, позивач неодноразово проходив стаціонарне лікування в неврологічному відділенні та у 2013 році визнаний особою з інвалідністю ІІІ. (а.с. 96, том 1). 
Відповідно до п. 6.2 Договору добровільного страхування від нещасних випадків № IFH0NS-167KZ1А нещасним випадком слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулася і внаслідок якої настав розлад здоров`я ( травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовим), недоброякісними харчовими продуктами ( за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками, ботулізм, захворювання кліщовими інфекціями, поліомієлітом, сказ внаслідок укусу тварини, правець). Захворювання у тому числі раптові та професійні, не відносяться до нещасних випадків. (а.с.70,том 1).
Колегія суддів вважає вірним висновок суду про відсутність підстав для виплати позивачу страхового відшкодування у більшому розмірі, тому що наслідки встановленого у грудні 2017 року діагнозу пов`язані із отриманою у 1989 році позивачем травмою. 
Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав докази настання страхового випадку.
Проте, заперечуючи проти позову відповідач ТДВ СК «Кредо» надав докази належного виконання умов укладеного між сторонами договору від 20.08.2016 року добровільного страхування від нещасних випадків № IFH0NS-167KZ1А та проведення страхової виплати 23 травня 2017 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та випискою по картковому рахунку позивача, з якої видно, що 23 травня 2017 року проведено безготівкове поповнення карткового рахунку позивача ТДВ СК «Кредо» на суму 1500 грн. 
Колегія суддів не може визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача щодо безпідставності утримання при проведенні розрахункових операції комісії. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дослідив та надав відповідь стосовно кожної операції проведеної позивачем, та дійшов правильного висновку, що комісія утримана за платіж, а не за послуги банку. Комісія банком утримувалась при проведенні розрахунку кредитними коштами. Комісія в сумі 1,77 грн. повернута банком на картковий рахунок позивача 10 вересня 2019 року(а.с.19 том 2). 
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Національні суди оцінюючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам вмотивованості.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 23 січня 2020 року. 

Головуючий:

Судді: