ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13985/18                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                                                       Бєлової Л.В.
суддів:                                                                                           Аліменка В.О.,
                                                               Безименної Н.В.   

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
-  визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича щодо визнання недійсною операції з переказу коштів в сумі 119000,00 грн. з рахунку ТОВ «СБС Надія» на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 , яка здійснена 18.05.2016 на підставі наказу №17/0516-1 від 17.05.2016.
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення про включення рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 , до переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Фідобанк» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на загальну суму 120 323,41 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що відсутні ознаки бездіяльності щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Фідобанк», за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки банківські операції за рахунком позивача визнано нікчемними з огляду на проведення перевірки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має відкритий банківський рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ «Фідобанк».
Згідно наказу ТОВ «СБС-Надія» від 17.05.2016 №17/0516-1 (а.с. 13) на рахунок позивача перераховано кошти в розмірі 119000,00грн. для закупівлі обладнання для облаштування офісного приміщення, розташованого за адресою: м.Київ, просп.Леся Курбаса, 1-А, що підтверджується платіжним дорученням від 17.05.2016 (а.с. 26).
20.05.2016 рішенням Правління Національного банку України №8 ПАТ «Фідобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд, ФГВФО) №184 від 20.05.2016 на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.05.2016 №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20.05.2016 по 19.06.2016 (включно) та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням всіх повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича.
Надалі, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» №29 від 25.05.2016 вирішено здійснити в ПАТ «Фідобанк» перевірку документів, пов`язаних з укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав можливого обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам, у строк до 10 червня 2016 року включно; перевірку провести за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників-фізичних осіб.
Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» №94 від 08.06.2016 вирішено тимчасово обмежити здійснення ПАТ «Фідобанк» на час тимчасової адміністрації банківські операції щодо виплати коштів вкладникам за рахунками, перелік яких визначений у додатку № 1 до цього наказу.
У подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №959 від 09.06.2016 продовжено строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку ПАТ «Фідобанк» з 20.06.2016 по 19.07.2016 (включно).
Рішенням Правління Національного банку України №142-рш від 18.07.2016 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Фідобанк».
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі вищевказаного рішення Правління Національного банку України рішенням №1265 від 19.07.2016 вирішила розпочати процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 по 19.07.2018 включно і призначити уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делегувати всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк» Коваленку Олександру Володимировичу строком на два роки з 20.07.2016 по 19.07.2018 включно.
Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» №35 від 05.08.2016 вирішено продовжити строк повноважень Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб, у складі, затвердженому наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» №29 від 25.05.2016; здійснити в банку перевірку документів, пов`язаних з укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав тимчасового обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам або скасування таких обмежень, у строк, не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2267 від 01.06.2017 вирішено продовжити строк проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними до 20.07.2017.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3359 від 03.08.2017 вирішено продовжити строк проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними до 20.01.2018.
Листом № 1-4/1786-ЛК від 02.07.2018 року відповідач повідомив позивача, що операцію з перерахування коштів від 18.05.2016 року у сумі 119  000 грн. з рахунку ТОВ «СБС-Надія» на рахунок ОСОБА_1 визнано нікчемною з підстав, передбачених п. 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 33).
Вважаючи вищевказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що позивач є вкладником банку, на якого розповсюджуються гарантії на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у межах гарантованої суми у розмірі 200 000 грн. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до    ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»             Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Згідно з ч. 1    ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до     ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.
Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до   ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»     Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Частинами другою та четвертою ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.
Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.
Згідно частини третьої ст.38 вищевказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до  Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.
Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.
Разом з тим, апелянтом не визначено, яким чином переказ коштів ТОВ «СБС-Надія» на рахунок позивача, має відношення до підстав нікчемності, визначених пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на яку посилається відповідач та не обґрунтувано, що відповідна операція була правочином між банком та позивачем згідно зі  статтею 202 ЦК України.
Так, колегія суддів наголошує, що здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені  ЦК України,Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією  про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою  постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами. банку.    
Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то  стаття 38 Закону  4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі  статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
Згідно з положеннями статей  37,  38 Закону № 4452-VI  Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до  закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої  статті 215 ЦК України  та частини третьої  статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ  банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом  банку, який підписано  уповноваженою особою Фонду  особою, що здійснює повноваження органу управління  банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» були відсутні підстави для визнання нікчемною транзакції (операції) щодо визнання недійсною операції з переказу коштів в сумі 119000,00 грн. з рахунку ТОВ «СБС Надія» на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 , яка здійснена 18.05.2016 на підставі наказу №17/0516-1 від 17.05.2016.
Відповідно до висновку  висловленою Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15, про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Так, як вбачається з матеріалів справи, на рахунку позивача знаходяться кошти в розмірі 120323,41 грн., що підтверджується повідомленням банку від 12.02.2018 №1-11-1/192.   
В той же час, доводи апелянта про те, що кошти були зараховані на рахунок позивача на підставі нікчемного правочину не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відтак, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону № 4452.
Оскільки відповідачем не доведено наявність правових підстав стосовно невключення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, тому колегія суддів вважає, що така відмова/бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам    Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  , що має наслідком зобов`язання вчинити дії для відновлення порушених прав позивача.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. 
Згідно з положеннями  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року - залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.
Повний текст виготовлено 19.02.2020 року. 

Головуючий суддя                                                                                                                                                        Л.В. Бєлова

Судді                                                                                                                                                                                                    В.О. Аліменко,

                                                                                                             Н.В. Безименна