ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18715/19                                       Прізвище судді (суддів) першої інстанції:                                                                                                                             Кузьменко А.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаль М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Новак Наталії Юріївни     на ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання  протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - позивач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 08 травня 2019 року №Ф-6290-17; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачем судовий збір.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року позовну заяву повернуто.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.
Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2019 року залишено позовну заяву без руху з наданням часу для усунення недоліків позову шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та доказами поважності причин його пропуску.
Позивачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про усунення недоліків позову та про поновлення строку звернення до суду.
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 08 травня 2019 року №Ф-6290-17 позивачем отримано засобами поштового зв`язку 23 травня 2019 року. При цьому, позивач зазначає, що ним не пропущений шестимісячний строк, визначений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду з даним позовом, який спливає 23 листопада 2019 року.
          Так, частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Дія Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина 1 статті 2). 
Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI).
Відповідно до абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI у разі, якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Пунктом 1.3 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Зазначене свідчить про те, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.
Відтак, при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI, строк звернення до адміністративного суду визначений приписами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, статті 102 Податкового кодексу України не застосовується, на що також вказував Верховний Суд в постановах від 31 січня 2019 року у справі №802/983/18-а, від 17 липня 2019 року у справі №0740/1050/18.
При цьому, положення абзацу 5 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок. 
Одночасно частиною 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI  визначено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Отже, правове регулювання, наведене у частині 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI, свідчить, що право на судове оскарження вимоги має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідної вимоги платнику єдиного соціального внеску.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від  08 липня 2010 року № 2464-VI є спеціальним у спірних правовідносинах та нормами частини 4 статті 25 названого Закону передбачено десятиденний строк оскарження вимоги.
Оскільки копію оскаржуваної вимоги  від 08 травня 2019 року №Ф-6290-17, отримано позивачем 23 травня 2019 року, отже строк звернення до суду з даним позовом спливає 04 червня 2019 року (з урахуванням, що останній день оскарження вимоги припадає на вихідний день).
При цьому, колегія суддів зауважує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Крім того звертає увагу, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22 жовтня 1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27 лютого 1980 року)).
У відповідності до частин 1, 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо повернення позовної заяви позивачу з усіма доданими до неї документами.
Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем до матеріалів справи надано копію вимоги про сплату боргу (недоїмки0 від 08.05.2019 року Ф-6290-7.
Відповідно до п.2 резолютивної частини вимоги, зазначено, що оскарження вимоги про сплату недоїмки платником єдиного внеску може бути здійснено до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги (ч.4 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування».).
З урахуванням того, що позивач отримав оскаржувану вимогу від 08 травня 2019 року №Ф-6290-17 засобами поштового зв`язку 23 травня 2019 року, проте з даним позовом звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 01 жовтня 2019 року, поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено та судом за результатом дослідження матеріалів позову не встановлено, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення позову позивачеві без розгляду.
Повернення позовної заяви, згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України, не позбавляє права позивача для повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги  не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 205, 241, 242, 243, 250, 251, 271, 272, 287, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
  
П О С Т А Н О В И Л А:
           
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Новак Наталії Юріївни - залишити без задоволення, а ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.
(Повний текст виготовлено - 27 січня 2020 року).

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк 
                    
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,

                                                                                                                М.І. Кобаля