ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2020 р.           Справа№ 910/11387/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Агрикової  О.В. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Копильний Я.І. за довіреністю №46 від 11.12.2019; ТемченкоО.О. за довіреністю №45 від 11.12.2019;
від третьої особи 1: не з`явився;
від третьої особи 2: Мальцев С.С. згідно положення від 06.12.2019; 
від третьої особи 3: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.12.2019 
у справі №910/11387/19 (суддя Бойко Р.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"  
до Державного підприємства "Енергоринок"  
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:           
1) Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг 
2) Кабінету Міністрів України 
3) Міністерства енергетики та захисту довкілля України
про  стягнення коштів у сумі 1 675 260 088,29 грн.,

УСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2019 року у задоволенні заяви директора Державного підприємства "Енергоринок" ГнатюкаЮ.Л. про відвід судді Ягічевої Н.І. від розгляду справи №910/11387/19 відмовлено.
Застосовано до Державного підприємства "Енергоринок" заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.
Стягнуто з Державного підприємства "Енергоринок"  в дохід Державного бюджету України  штраф у розмірі 9 605 грн. 00 коп.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Енергоринок" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині стягнення штрафу у розмірі 9605 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки заявляючи клопотання про призначення судової експертизи, відповідач міг прогнозувати ймовірну відмову у його задоволенні, у зв`язку із чим завчасно підготував заяву про відвід судді; відповідач мав обґрунтовані сподівання на задоволення клопотання про призначення експертизи; у судді Бойко Р.В. була відсутня повна інформація щодо обставин заявлення відводу судді Ягічевій Н.І. у письмовій формі; у діях відповідача відсутня системність порушень, а тому заявлення відводу не тягне автоматичного накладення штрафу.
Третьою особою 1 подано письмові пояснення (подані до суду 14.02.2020), у яких він заперечує проти доводів апеляційної скарги. Також просить поновити строк для подачі пояснень, посилаючись на отримання копії ухвали суду лише 07.02.2020, та просить розглядати справу без його представника. 
Враховуючи мотиви клопотання про прийняття пояснень, суд вважає можливим залучити пояснення до матеріалів справи. 
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2020, у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді  Козир Т.П., суддів Агрикової О.В., Коробенка Г.П.
Всі сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду про відкриття апеляційного провадження. Неявка у судове засідання представників позивача і третіх осіб 1, 3 не перешкоджає розгляду  апеляційної скарги по суті. 
Представники відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримали доводи, викладені у апеляційній скарзі, просили її задовольнити. 
Представник третьої особи 2 у судовому засіданні вважав, що застосування штрафу було передчасним, оскільки суд спочатку мав застосувати попередження. 
Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/11387/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Державного підприємства "Енергоринок" стягнення 1675260088,29грн. боргу за договором №136/01 від 04.09.2000.
11 грудня 2019 року через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи.
У підготовчому засіданні 11.12.2019 судом було розглянуто клопотання відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи та оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про відмову у його задоволенні.
Відразу після оголошення скороченого тексту ухвали про відмову у задоволенні клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи у підготовчому засіданні 11.12.2019 представником відповідача - адвокатом СаквоюД.О. подано заяву Державного підприємства "Енергоринок" про відвід судді Ягічевої Н.І. від розгляду справи №910/113287/19, підписану директором відповідача - Гнатюком Ю.Л., який не брав участі у засіданні 11.12.2019.
Заява про відвід мотивована тим, що суддею необґрунтовано не прийнято до уваги специфіку спірних правовідносин та категорію справи, що пов`язана з проведенням розрахунків між сторонами, що свідчить про упереджене ставлення судді до розгляду справи.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2019 визнано необґрунтованим заявлений представником Державного підприємства "Енергоринок" відвід, у зв`язку з чим заяву про відвід передано уповноваженій особі для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2019 справу №910/11387/19 передано судді Бойко Р.В. для розгляду заяви про відвід судді Ягічевої Н.І.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2019 року у задоволенні заяви директора Державного підприємства "Енергоринок" Гнатюка Ю.Л. про відвід судді Ягічевої Н.І. від розгляду справи №910/11387/19 відмовлено.
До Державного підприємства "Енергоринок" застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.
З Державного підприємства "Енергоринок"  в дохід Державного бюджету України  стягнуто штраф у розмірі 9 605 грн. 00 коп.
Застосовуючи до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не надано доказів, які б свідчили про упередженість судді Ягічевої Н.І. стосовно заявника, зацікавленість складу суду в певному рішенні в цій справі чи про необ`єктивне ставлення до сторін у справі, а подання заздалегідь виготовленого та роздрукованого відводу невідкладно після відхилення клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи свідчить про порушення принципу добросовісності та про зловживання заявником процесуальними правами, оскільки ці дії фактично спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу.
Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, з огляду на наступне.
Статтями 38, 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких право подавати заяви, зокрема, і про відвід судді.
Заява відповідача про відвід судді Ягічевої Н.І. фактично зводиться до незгоди з процесуальними рішеннями судді з розгляду його клопотання про призначення судової експертизи. 
Будь-яких інших обґрунтувань зазначена заява не містить.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники відповідача (апелянта) на запитання суду також пояснили, що підставою для подання відводу стало відхилення клопотання про призначення експертизи, що свідчить про недостатність дослідження доказів.
Разом з тим, частиною 6 ст. 35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.
Приписами частин першої та другої статті 43 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. 
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. 
Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17)
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення у розумні строки законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.
Процесуальним законом вимагається та забезпечується належна поведінка сторони в господарському суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.
Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто, використовує його всупереч основним засадам господарського судочинства, отже, зловживає ним.
Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача, вочевидь, є нічим іншим як спробою затягнути розгляд судової справи, внаслідок чого будуть порушені завдання та основні засади господарського судочинства, тому що вказаний відвід є завідомо безпідставним, оскільки заявлений у зв`язку із незгодою з процесуальними рішеннями судді. 
Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає правовим позиціям Верховного Суду які викладені, зокрема, в ухвалі від 08.08.2019 у справі №910/16594/15.
Відповідно до ч. 3 ст. 42, ч. 4 ст. 43 ГПК України, у випадку невиконання учасником справи його обов`язків, у випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу, суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені ГПК України.
Оскільки місцевий господарський суд дійшов висновку, що подання представником позивача заяви про відвід є зловживанням процесуальним правом, спрямованим на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, він правомірно застосував до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Так, згідно з ч. 1 ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Статтею 132 ГПК України встановлено, що заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству. 
Відповідно до ч.3 ст. 135 ГПК України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи, може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.
При цьому законом надано суду право на свій розсуд визначати вид заходу процесуального примусу.
Отже, суд першої інстанції, встановивши факт зловживання  відповідачем процесуальними правами, правомірно застосував до нього штраф. 
Розмір застосованого штрафу - п`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб (9605,00 грн.) відповідає положенням ст. 135 ГПК України.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами  для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 135 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від  16 грудня 2019 року - без змін.
2. Матеріали оскарження повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
          Повний текст постанови складено 20.02.2020.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                О.В.  Агрикова