ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
6 листопада  2019 року
 
м. Київ
 
справа № 489/4045/16-ц
 
провадження № 61-22377св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Садівниче товариство «Путієць», 
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Садівничого товариства «Путієць» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 2 лютого 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Козаченка В. І., Прокопчук Л. М., Царюк Л. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Садівничого товариства «Путієць» (далі - СТ «Путієць») про визнання дій та рішення протиправними, стягнення майнової та моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначала, що вона є членом СТ «Путієць» та власником земельної ділянки №  НОМЕР_1 , на якій розташований садовий будинок.
26 червня 2016 року голова СТ «Путієць» без попередження разом з невідомими особами відключила належний їй будинок від електропостачання, внаслідок чого зіпсувалися продукти харчування вартістю 1 000 грн. 
Позивач вказувала на те, що рішення правління садового товариства про відключення її будинку від електропостачання відбулося пізніше, ніж саме відключення; крім того, у цьому рішенні не вказане порушення, за яке її будинок було відключено від електропостачання. 
Зазначала, що послуги з електропостачання нею сплачуються, договір між нею та садовим товариством про надання послуг з електропостачання не укладався, а тому, на думку позивача, відповідач самоправно здійснив відключення її будинку від електропостачання.
Крім того, на думку позивача, належною особою, яка має право відключити електропостачання від будинку, є ПАТ «Миколаївобленерго». Проте ПАТ «Миколаївобленерго» факт порушення нею правил користування електричною енергією не фіксувало і рішення про відключення її будинку не приймало.
Внаслідок протиправних дій відповідача вона обмежена у користуванні телекомунікаційними засобами, зберігання продуктів харчування в холодильнику є неможливим, а також відсутнє освітлення в темну пору доби, у зв`язку з чим їй спричинено моральну шкоду. 
Разом з цим, позивач посилалась на те, що про рішення загальних зборів членів                         СТ «Путієць», оформлене протоколом № 3 від 26 червня 2016 року, яким вирішено відключити її будинок від електропостачання, вона дізналась під час судових засідань, належним чином її про такі збори ніхто не повідомляв. 
Позивач наголошувала, що роботи з відключення проводилися не уповноваженою особою, якою є ПАТ «Миколаївобленерго».
З урахуванням збільшених у листопаді 2016 року позовних вимог, позивач просила визнати незаконним рішення загальних зборів членів СТ «Путієць», оформлене протоколом № 3 від 26 червня 2016 року, визнати неправомірними дії відповідача щодо відключення її будинку від електропостачання, зобов`язати підключити будинок № НОМЕР_1, розташований у СТ  «Путієць» , до електромережі , а також просила стягнути 1 000 грн як вартість зіпсованих продуктів харчування, 5 000 грн - у відшкодування моральної шкоди, 2 000 грн витрат на правову допомогу і 1 100 грн судового збору. 

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та  мотиви їх прийняття 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року, ухваленим у складі судді Губницького Д. Г., у задоволенні позову відмовлено.
Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що загальними зборами                        СТ «Путієць» прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 3 від 26 червня 2016 року, про відключення належного ОСОБА_1 будинку від електропостачання у зв`язку з наявною заборгованість. Оскільки рішення ухвалено загальними зборами, які згідно статуту СТ «Путієць» є вищим органом управління, суд першої інстанції дійшов висновку, що відключення будинку позивача від електропостачання є правомірним.
Вимоги про зобов`язання підключити будинок позивача до електромережі, відшкодування вартості продуктів харчування, а також моральної шкоди суд першої інстанції вважав такими, що не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є похідними від правомірності відключення будинку від електропостачання. Також вказував на те, що протиправність у діях відповідача по відношенню до негативних наслідків, які виникли для позивача через відключення електропостачання, не доведена. 
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 2 лютого 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним рішення загальних зборів СТ «Путієць», оформленого протоколом № 3                        від 26 червня 2016 року, визнання неправомірними дій СТ «Путієць» щодо відключення будинку позивача від електропостачання та в частині зобов`язання підключити будинок № НОМЕР_1, розташований у СТ «Путієць» , до електромережі , скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.
Визнано незаконним рішення загальних зборів СТ «Путієць», оформлене протоколом № 3 від 26 червня 2016 року, та дії СТ «Путієць» у частині самостійного (без участі ПАТ «Миколаївобленерго») відключення від електропостачання належного ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_2 ; зобов`язано СТ «Путієць» підключити вказаний будинок до електропостачання за власний рахунок.
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Стягнено з СТ «Путієць» на користь ОСОБА_1 1 230,35 грн судових витрат.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до Правил користування електричною енергією, які регулюють спірні правовідносини, умови постачання електричної енергії побутовому споживачу та порядок відключення такого споживача від електропостачання проводиться лише представниками енергопостачальника, тобто ПАТ «Миколаївобленерго». 
Встановивши, що голова СТ «Путієць» особисто відключила садовий будинок позивача від електропостачання 26 червня 2016 року без погодження з ПАТ «Миколаївобленерго», апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання незаконним рішення загальних зборів СТ «Путієць» щодо відключення належного позивачу будинку від електропостачання і протиправності дій у частині самостійного відключення           (без участі ПАТ «Миколаївобленерго») будинку від електропостачання і, як наслідок, зобов`язав СТ «Путієць» підключити будинок позивача до електропостачання.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У травні 2017 року СТ «Путієць» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просило скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 2 лютого                            2017 року і залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. 
Заявник зазначає про залишення поза увагою апеляційного суду того, що члени садового товариства не мають ніяких правовідносин з ПАТ «Миколаївобенерго» як з постачальником, і це підтверджено договором від 16 травня 2007 року, укладеним між СТ «Путієць» та ПАТ «Миколаївобленерго». Для членів садового товариства постачальником є СТ «Путієць», а його споживачами є самі члени і ці правовідносини встановлюються та регулюються статутом садового товариства, який відповідно до законодавства є правовим документом. Тому на підставі статуту садове товариство забезпечує електропостачання членам товариства, купуючи електроенергію у ПАТ «Миколаївобленерго». 
Також заявник вказував на те, що у позивача відсутні правовідносини з ПАТ «Миколаївобленерго» і тому ПАТ «Миколаївобленерго» не має повноважень відключати або підключати належний позивачу будинку до електропостачання. Електрична мережа є власністю садового товариства і це підтверджено актом розмежування відповідальності сторін, тому відключити або підключити будинок до електромережі має право виключно садове товариство. 
Судом залишено поза увагою і те, що матеріали справи не містять копії членської книжки садовода, яка є єдиним документом, що підтверджує членство в товаристві та сплату внесків, тому висновок суду про те, що позивач є членом садового товариства, припущення. Позивач самовільно підключилась до електромережі товариства, чинить самоправні дії та безкоштовно користується послугами, що надає товариство членам, при цьому сплачувати відповідні внески до каси товариства, як це передбачено статутом, відмовляється.
Позиція інших учасників справи
У липні 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких послалась на необґрунтованість її доводів. Вказувала на те, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про протиправне відключення відповідачем належного їй будинку від електропостачання, тому порушене право підлягало поновленню шляхом покладення на садове товариство обов`язку відновити електропостачання до її будинку.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін. 
Провадження у суді касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Вказана справа передана до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 є власником земельної ділянки №  НОМЕР_1 та розташованого на ній садового будинку з надвірними спорудами та огорожами, що розташовані у СТ «Путієць».
Згідно з договором № 44/1081 від 16 травня 2007 року ПАТ «Миколаївобленерго» (постачальник) постачає електроенергію СТ «Путієць» (споживач), яке оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії. 
Відповідно до додатку № 10 до договору розрахунковим вважається період з                2 числа поточного місяця до того ж числа наступного місяця, покази розрахункових засобів обліку фіксуються споживачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються актом про використану електричну енергію. Розрахунки з постачальником здійснюються споживачем. 
Члени СТ «Путієць» мають для обліку спожитої електроенергії лічильники, які опломбовуються СТ «Путієць», покази яких надають адміністрації СТ «Путієць», яка їх підсумовує та оплачує ПАТ «Миколаївобленерго» з коштів, наданих членами садового товариства в касу постачальнику.
ОСОБА_1 має у власності лічильник для обліку електричної енергії, встановлений у належному їй садовому будинку. 
Суди встановили і це не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 до відключення її будинку від електропостачання не сплачувала за електропостачання до каси СТ «Путієць», а передавала кошти колишньому голові СТ «Путієць» ОСОБА_2 , який від свого імені як голови громадської організації СТ «Путієць» вносив кошти безготівковим рахунком як оплату за електроенергію на рахунки ПАТ «Миколаївобленерго».
Суд першої інстанції, оцінивши платіжні доручення, надані позивачем та ПАТ «Миколаївобленерго», вказував на те, що з платіжних доручень неможливо встановити, яку частку із загальної суми платежу становить частка ОСОБА_1 ; крім того, оплата за спожиту членами садового товариства електроенергію, за змістом договору № 44/1081 від 16 травня 2007 року, здійснюється виключно СТ «Путієць» як власником купленої електроенергії;  доказів на уповноваження ОСОБА_2 або громадській організації СТ «Путієць» на перерахування коштів за членів садового товарства постачальнику не надано.
Оцінивши акти, суди також встановили, що позивач не допустила представників адміністрації СТ «Путієць» для зняття показів засобів обліку електроенергії.
Внаслідок нестачі оплати за спожиту електроенергію за даними вуличного лічильника за рахунок двох споживачів, зокрема, ОСОБА_1 , за 2015 рік та 1 півріччя 2016 року останній нараховано заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 1 125,11 грн. 
На засіданні правління СТ «Путієць» 18 червня 2016 року (протокол № 20) вирішувалось питання про вжиття заходів впливу до боржників, зокрема, - ОСОБА_1 . 
Рішенням загальних зборів СТ «Путієць», оформленим протоколом № 3                             від 26 червня 2016 року, за результатами обговорення інформації голови СТ «Путієць» про самовільне підключення, відсутність пломби, несплату цільових та членських внесків, несплату послуг з водопостачання та електропостачання, вирішено відключити належний ОСОБА_1 садовий будинок від електропостачання.
26 червня 2016 року голова СТ «Путієць» особисто відключила будинок позивача від електропостачання у зв`язку з наявною заборгованістю за використану електроенергію.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити відомості, серед іншого, такі як умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього; права і обов`язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок внесення змін до статуту кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу і відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати.
Основним правовим документом, що регулює діяльність кооперативу, є його статут.
Пунктом 1.1 статуту СТ «Путієць» передбачено, що садове товариство є громадською організацією добровільного об`єднання громадян, які мають земельні ділянки, розташовані на території м. Миколаєва, загальною площею                    98,836 кв.м, виділені у постійне користування садовому товариству відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 29 квітня 1996 року № 175. 
Товариство з моменту реєстрації є юридичною особою, що користується правами і виконує обов`язки, пов`язані з його діяльністю, має самостійний баланс, статут, печатку і штамп зі своєю назвою, розрахункові рахунки в установах банку.  
Членом товариства може бути кожний громадянин, що досягнув вісімнадцятирічного віку і виявив бажання приймати участь у здійсненні мети та завдань товариства (пункт 3.1 статуту).
Пунктом 3.2 передбачено, що прийом громадян у члени товариства проводиться за письмовою заявою вступаючого та за наявності документа, що підтверджує його право власності на землю, що знаходиться на території товариства. 
Рішення про прийом у члени товариства приймається правлінням і набуває чинності після затвердження його загальними зборами (зборами уповноважених членів) членів товариства. 
Правління товариства протягом місяця від дня прийому у члени товариства видає кожному садоводу членську книжку, в яку вносять дані про площу виділеної земельної ділянки, розмір внесків та інші відомості. 
Обґрунтовуючи позов, позивач посилалась на те, що вона є членом СТ «Путієць», оскільки на підставі договору купівлі-продажу є власником земельної ділянки                    № НОМЕР_1 та садового будинку, які розташовані у СТ «Путівець».
Відповідно до статті 60 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення судами справи, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша      статті 57 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення справи судами). 
Частиною першою статті 58 ЦПК України у тій же редакції Кодексу передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина перша статті 59 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення справи судами).
Крім того, у частині четвертій статті 60 ЦПК України у тій же редакції Кодексу визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції вказував на те, що ОСОБА_1 є членом СТ «Путівець», проте висновки апеляційного суду в цій частині ґрунтуються на припущеннях, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали можливість встановити членство позивача у СТ «Путівець». 
Ухвалюючи рішення, апеляційний суд належним чином не з`ясував умови і порядок вступу позивача до садового товариства, не встановив, чи є позивач членом цього садового товариства та чи має членську книжку садовода, яка відповідно до статуту товариства є єдиним документом, що підтверджує членство в товаристві.
Крім того, апеляційний суд, вирішуючи справу, посилався на те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - Правила                    від 31 липня 1996 року).
Відповідно до п.п. 7.1 Правил від 31 липня 1996 року електрична енергія постачається споживачу безперервно, крім випадків, передбачених договором та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами. Обмеження в споживанні електричної енергії, а також вживання заходів щодо регулювання постачання електричної енергії споживачам здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.
Керувався апеляційний суд і пунктом 35 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів країни № 1357 від 26 липня 1999 року (далі - Правила від 26 липня 1999 року), якими передбачена можливість енергопостачальника відключити такого споживача лише у певних випадках: у разі самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії; навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному п. 27 цих Правил.
Порядок виявлення зазначених порушень та відключення садового будинку споживача від електропостачання визначено у пункті 53 цих же Правил у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, згідно з яким у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. 
Апеляційний суд зазначав, що вказані нормативно-правові акти регулюють порядок відключення споживача від електропостачання і таке відключення здійснюється виключно представниками енергопостачальника, тобто - ПАТ «Миколаївобленерго». 
Встановивши, що відключення від електропостачання садового будинку позивача проведено головою садового товариства, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. 
Проте такі висновки апеляційного суду є передчасними. 
Так, апеляційним судом залишено поза увагою, що дія Правил (31 липня                    1996 року) поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, крім населення (споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належить їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавстом порядку підприємницької та/або незалежної професійної діяльності), а Правила (26 липня 1999 року) регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальником, тобто мають різні предмети правового регулювання. 
Для визначення характеру правовідносин сторін у справі значення має системний аналіз як наведених Правил (31 липня 1996 року) і Правил (26 липня 1999 року), так і договору про постачання електричної енергії № 44/1081                          від 16 травня 2007 року із споживачем - СТ «Путівець» з додатковими угодами до цього договору та статуту товариства. 
Апеляційним судом не надано належної оцінки зібраним у справі доказам, зокрема, договору № 44/1081 від 16 травня 2007 року (з урахуванням відповідних додаткових угод), зокрема, розділу 8, який регулює відносини із третьою стороною, об`єктивно присутньою у процесі забезпечення споживача, яким за договором є СТ «Путівець», електричною енергією.
Вказаний договір, в тому числі його розділ 8 у відповідній редакції, врегульовує відносини постачальника (ПАТ «Миколаївобленерго»), споживача та субспоживача і передбачає право садового товариства на відключення електроустановок субспоживача за певних умов. 
Згідно зі статями 303, 304 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення справи апеляційним судом, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції на підставі визначеного характеру матеріально-правових правовідносин сторін повинен з`ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовано норми матеріального й процесуального права. 
Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на суд апеляційної інстанції покладено обов`язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини й усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, у порушення вимог статей 212-214, 316 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення справи, на вказане уваги не звернув, не врахував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і, порушивши норми процесуального права, не встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Допустивши порушення вимог цивільного процесуального законодавства щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, а також об`єктивного та безпосереднього дослідження зібраних у справі доказів, суд апеляційної інстанцій дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення процесуального права дають підстави для висновку, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
За таких обставин оскаржуване у касаційному порядку рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним рішення загальних зборів СТ «Путієць», оформленого протоколом № 3                                від 26 червня 2016 року, дій СТ «Путієць» у частині самостійного (без участі ПАТ «Миколаївобленерго») відключення від електропостачання належного позивачу садового будинку АДРЕСА_2 та в частині зобов`язання СТ «Путієць» підключити будинок до електропостачання за власний рахунок вважати законним і обґрунтованим не можна.
Згідно з частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Оскільки апеляційною інстанцією не надано оцінки наявним у справі доказам та не встановлено фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції таких процесуальних повноважень не має, ухвалене у справі судове рішення не можна вважати законними і обґрунтованими, тому відповідно до статті 411 ЦПК України таке судове рішення в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним рішення загальних зборів СТ «Путієць», оформлене протоколом № 3 від 26 червня 2016 року, дій СТ «Путієць» у частині самостійного (без участі ПАТ «Миколаївобленерго») відключення від електропостачання належного ОСОБА_1 садового будинку АДРЕСА_2 та в частині зобов`язання СТ «Путієць» підключити будинок до електропостачання за власний рахунок підлягає скасуванню з передачею справи у цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.
Доводів щодо незаконності судового рішення у іншій частині касаційна скарга не містить. 
Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Садівничого товариства «Путієць» задовольнити частково.
Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 2 лютого 2017 року в частині визнання незаконним рішення загальних зборів садового товариства  «Путієць», оформленого протоколом № 3 від 26 червня 2016 року, дій цього товариства в частині самостійного відключення від електропостачання належного позивачу садового будинку та покладення на товариство зобов`язання підключити цей будинок до електропостачання скасувати з направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рішення в частині стягнення з садового товариства «Путівець» на користь ОСОБА_1 1 230,35 грн судових витрат скасувати.
У іншій частині рішення апеляційного суду Миколаївської області від 2 лютого 2017 року залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	С. О. Кузнєцов 	
Судді:  	В. С. Жданова В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук