Справа № 300/750/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        23 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Кожух О.А.,
суддів - Кондора Р.Ю., Куштана Б.П. 
за участі секретаря - Волощук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 22 лютого 2019 року (головуючий суддя Софілканич О.А., повне рішення складено 28 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Нижньоворітської сільської ради Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, розділення земельної ділянки, - 

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Нижньоворітської сільської ради Закарпатської області, ОСОБА_2 , у якому, збільшивши позовні вимоги, остаточно просила: 1) визнати незаконними та скасувати пункти 23, 24 рішення Нижньоворітської сільської ради №132 від 19.10.2017, якими вирішено: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розділити земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд порівну; 2) визнати незаконним та скасувати рішення Нижньоворітської сільської ради №154 від 29.01.2018, яким ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1322 га за адресою АДРЕСА_2 ; 3) розділити земельну д.ілянку площею 0,2645 га на дві рівні частини згідно меж, встановлених Актом встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками кожна по Ѕ частині будинку у АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 . присвоєно адресу АДРЕСА_1 ). Для обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель та споруд співвласники будинку використовували земельну ділянку площею 0,2645 га. 
Вказувала, що Актом встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013 земельною-узгоджувальною комісією Нижньоворітської сільської ради вирішено запропонувати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розділити земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , згідно договорів дарування порівну, а саме: по несучій стіні житлового будинку від вулиці до будинку - 4 м, вище будинку 10 м . та 15 см від добудови ОСОБА_1 на площу 0,1322 га кожній.
Такий акт ними не оспорювався та на його виконання сторонами було встановлено огорожі.
Позивач зазначала, що у грудні 2017 року їй стало відомо про прийняте рішення (пункти 23, 24) Нижньоворітської сільської ради №132 від 19.10.2017, яким за твердженням позивача у додатку до рішення (Абрисі земельних ділянок в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ) змінено межі фактичного користування земельними ділянками та існуючу до цього конфігурацію без вилучення земельної ділянки від позивача. 
Вказані пункти рішення вважає незаконними, оскільки його прийнято без урахування Акту встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013 та без вилучення земельних ділянок у користувачів.
З цих підстав вважає незаконним прийняте у подальшому рішення Нижньоворітської сільської ради №154 від 29.01.2018, яким ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1322 га за адресою АДРЕСА_2 . Додатково вказувала, що позивач не погоджувала ОСОБА_2 межі земельної ділянки. 
Зазначала, що сільська рада не могла передавати земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2 , а тільки зі згоди обох співвласників будинку - їм обом у спільну часткову власність по 1/2 частині. 
Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просила задовольнити позов.
Рішенням Воловецького районного суду від 22 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що пунктами 23, 24 рішення Нижньоворітської сільської ради №132 від 19.10.2017 та додатку до рішення (Абрисі земельних ділянок в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ) змінено межі фактичного користування земельними ділянками та існуючу до цього конфігурацію без вилучення земельної ділянки у позивача; його прийнято без урахування меж згідно Акту встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013; на погляд позивача конфігурацію земельної ділянки змінено на користь ОСОБА_2 . Також в апеляційній скарзі вказує, що на переданій у власність ОСОБА_2 земельній ділянці знаходяться спільні господарські споруди позивача і відповідача. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. Зазначає, що Акт встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013 не має обов`язкового характеру та не є документом, що підтверджує факт передачі у власність земельної ділянки; позивач не довела в чому полягає порушення її прав; межі земельних ділянок не повинні бути такими як хоче позивач, а земельна ділянка розділена між співвласниками будинку порівну; твердження про те, що конфігурацію земельної ділянки змінено на користь ОСОБА_2 є необґрунтованим, оскільки в результаті земельна ділянка ОСОБА_2 є похилою та непридатною для вирощування сільськогосподарських культур, а натомість у позивача земельна ділянка є рівною. Вказує, що у суді першої інстанції позивач на обґрунтування своїх вимог не посилалася на ті підстави, що на земельній ділянці, яка передана ОСОБА_2 , знаходяться господарські будівлі ОСОБА_1 . 
У поясненнях, надісланих на адресу апеляційного суду, голова Нижньоворітської сільської ради просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідачі та їх представники в судове засідання апеляційного суд не з`явились повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Зважаючи на те, що позиція відповідачів апеляційному суду відома, оскільки викладена у запереченнях та поясненнях на апеляційну скаргу, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності відповідачів та їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що позов ОСОБА_1 ґрунтується лише на формальних підставах; жодних перешкод чи будь-яких інших незручностей, які б свідчили про порушення прав позивача у зв`язку з оформленням права власності відповідачем на земельну ділянку - судом не встановлено; твердження позивача про те, що орган місцевого самоврядування незаконно виніс рішення про розподіл земельних ділянок між сторонами на підставі акту встановлення відновлення меж земельних ділянок від 08.08.2012, хоча повинен був на підстав акту від 02.01.2013 - не є вірним, оскільки обидва акти носять рекомендаційний характер, а процедура безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами порушена не була.
Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини будинку за адресою АДРЕСА_1 , згідно договору дарування від 21.11.1996 серії ААА №260786 (а.с.9). У цьому договорі вказано, що до дарованої частини будинку прилягають: сарай-М, літня кухня-К, вбиральня-Н, гараж-Е, навіс-И, огорожа.
ОСОБА_2 є власником іншої Ѕ частини будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено договором дарування Ѕ частки житлового будинку від 13.02.2004 серії ВВВ №642107 (а.с.10) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.02.2004 (а.с.11). У цьому договорі зазначено, що до будинку прилягають: гараж, літня кухня, два сараї, вбиральня, погріб.
Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння в АДРЕСА_1 (власники - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по Ѕ частині), таке домоволодіння складається з: житловий будинок, гараж, літня кухня, два сараї, вбиральня, погріб, споруди, колодязь (а.с.12 зворот).
Загальна площа земельної ділянки, на якій знаходяться вказані об`єкти, становить 0,2645 га. (а.с.16).
Згідно Акту встановлення відновлення меж земельних ділянок від 08.08.2012 земельно-узгоджувальною комісією Нижньоворітської сільської ради вирішено запропонувати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 провести геодезичну зйомку земельних ділянок, при якій розділити земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 згідно договорів дарування порівну (а.с.15).
Відповідно до Акту встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013 земельною-узгоджувальною комісією Нижньоворітської сільської ради вирішено запропонувати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розділити земельні ділянки для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 згідно договорів дарування порівну, а саме: по несучій стіні житлового будинку від вулиці до будинку 4 м, вище будинку 10 м . та 15 см від добудови ОСОБА_1 на площу 0,1322 га кожній (а.с.14).
Статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.
У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Згідно з ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Встановлено, що рішенням Нижньоворітської сільської ради №314 від 17.06.2013 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1322 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.18).
Однак ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку не оформила.
Пунктом 23 рішення Нижньоворітської сільської ради №132 від 19.10.2017 щодо ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , за результатом розгляду заяви та поданих матеріалів (договір дарування, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Акт встановлення відновлення меж земельних ділянок від 08.08.2012) щодо розподілу земельної ділянки, згідно договору дарування - вирішено розділити земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд порівну згідно додатку до рішення.
Пунктом 24 цього рішення щодо ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , за результатом розгляду заяви та поданих матеріалів (договір дарування, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Акт встановлення відновлення меж земельних ділянок від 08.08.2012) щодо розподілу земельної ділянки, згідно договору дарування - вирішено розділити земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд порівну згідно додатку до рішення (а.с.177-178).
Згідно витягу з рішення Нижньоворітської сільської ради №140 від 14.12.2017 погоджено Акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами ОСОБА_2 , жительці АДРЕСА_2 , площею 0,1322 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд за вказаною адресою без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_1 , у зв`язку з безпідставною її відмовою (а.с.188).
Рішенням Нижньоворітської сільської ради №154 від 29.01.2018 ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості та надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1322 га (кадастровий номер 2121584200:08:005:0054) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 (а.с.189).
Державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 2121584200:08:005:0054 було здійснено 13.02.2018, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 190).
Підставою виникнення у ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку є рішення Нижньоворітської сільської ради №154 від 29.01.2018.
Колегія зазначає, що, приймаючи 19.10.2017 рішення №132 (п.п.23,24) про поділ земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд порівну та маючи відповідні матеріали і, зокрема, договори дарування, Нижньоворітська сільська рада не врахувала, що відповідно до договорів дарування від 21.11.1996 та від 13.02.2004, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , були подаровані сарай, гараж, літня кухня, вбиральня. Питання щодо порядку користування земельною ділянкою чи її частиною, на якій знаходяться такі господарські споруди, сільською радою не вирішувалось. 
Як вбачається з Технічного паспорту, виготовленого на будинковолодіння ОСОБА_2 станом на 10 жовтня 2018 року, до будинковолодіння належать також два сараї, гараж, літня кухня, вбиральня, погріб (а.с.200) - тобто, ті ж будівлі, що подаровані також і ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, і захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування. 
Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 
Зважаючи на встановлені обставини, не можна вважати законним рішення Нижньоворітської сільської ради (п.п.23 та 24), яке прийнято без врахування розташування на земельній ділянці господарських будівель, які належать обом співаникам житлового будинку.
Відтак, пункти 23, 24 рішення Нижньоворітської сільської ради №132 від 19.10.2017 слід визнати недійсним та скасувати.
Оскільки на підставі п. 23 вказаного рішення було розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , також слід визнати недійсним та скасувати рішення Нижньоворітської сільської ради №154 від 29.01.2018, яким таку технічну документацію було затверджено та передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1322 га, кадастровий номер 2121584200:08:005:0054, за адресою АДРЕСА_2 .
Суд першої інстанції відповідних обставин не врахував та безпідставно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання недійними та скасування рішень органу місцевого самоврядування. 
Стосовно вимоги позивача розділити земельну ділянку площею 0,2645 га на дві рівні частини згідно меж, встановлених Актом встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013, слід зазначити наступне
Суд не може підміняти інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом розділення земельної ділянки в судовому порядку не відповідає вимогам закону.
Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права (п.п.3,4 ст 376 ЦПК України) слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково - визнати недійсними та скасувати пункти 23, 24 рішення Нижньоворітської сільської ради №132 від 19.10.2017 та рішення Нижньоворітської сільської ради №154 від 29.01.2018. У задоволенні вимоги про поділ земельної ділянки площею 0,2645 га за адресою АДРЕСА_2 , на дві рівні частини згідно меж, встановлених Актом встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013 - відмовити.
Керуючись ч. 4 ст. 258, 265, п.2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Воловецького районного суду від 22 лютого 2019 року - скасувати, та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати недійсним та скасувати пункти 23, 24 рішення Нижньоворітської сільської ради №132 від 19.10.2017
Визнати недійсним та скасувати рішення Нижньоворітської сільської ради №154 від 29.01.2018 про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1322 га, кадастровий номер 2121584200:08:005:0054 за адресою АДРЕСА_2 .
У задоволенні вимоги про поділ земельної ділянки площею 0,2645 га за адресою АДРЕСА_2 , на дві рівні частини згідно меж, встановлених Актом встановлення відновлення меж земельних ділянок від 02.01.2013 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 лютого 2020 року.

Головуюча:         

Судді: