Номер провадження: 22-ц/813/3268/20 
Номер справи місцевого суду: 520/11018/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний  Я. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Цюри Т.В.,
               за участю:
секретаря                        Ющак А.Ю.,
представника АТ «Сбербанк» - адвоката Яковлєвої К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сбербанк», на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
                                встановив:
       
18 вересня 2017 року Публічне акціонерне товариство (далі – ПАТ), правонаступником якого є Акціонерне товариство (далі – АТ) «Сбербанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.12.2013р. ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого став ПАТ «Сбербанк», уклав зі ОСОБА_1 кредитний договір №80#00017149379 на суму 83 900 грн. терміном до 22.12.2018р.(далі – Кредитний договір). Внаслідок виконання договору ОСОБА_1 отримала вказану суму зі сплатою процентів за користування кредитом.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконувала, утворилася заборгованість станом на 18.08.2017р. в розмірі 459 999,72 грн., яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача.

Заочним рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2018 року у задоволенні позову ПАТ «Сбербанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сбербанк», правонаступником якого є АТ «Сбербанк», ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2018 року та постановлення нового - прозадоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 

До суду апеляційної інстанції з`явилась лише представник заявника апеляційної скарги – адвокат Яковлєва К.Є. Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилась, будучи неодноразово повідомленою про час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, як то передбачено ч.11 ст. 128 ЦПК України, оскільки поштова кореспонденція, яка направлялась за реєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , неодноразово поверталась до Одеського апеляційного суду з відміткою про невручення (а.с.87-88, 126-127, 142, 153, 154-160, 165-172, 207-209).
Враховуючи викладені обставини, а також те, що справа перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції майже 2 роки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю представника АТ «Сбербанк» та на підставі наявних у справі доказів. 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2013р. ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач у даній справі, уклав зі ОСОБА_1 вищевказаний Кредитний договір, внаслідок виконання якого ОСОБА_1 отримала 83 900 грн.

У відповідності до п.п. 8.3 - 8.5 Кредитного договору сторони узгодили право кредитора вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, процентів та пені, у разі порушення однією із сторін умов Кредитного договору (а.с.9).
Так, відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість зі сплати кредиту, яка станом на 28.07.2014р. склала 8552,05 грн.
На виконання умов п.8.3-8.5 кредитного Договору, 29.07.2014р. позивач на адресу відповідача надіслав повідомлення за №6087/7/18-5-1 (а.с.17), яке відповідач ОСОБА_1 не отримала.
Однак, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції помилково вказав, що вказане повідомлення відповідач ОСОБА_1 отримала 30.07.2014 року, незважаючи на те, що згідно копії вказаного рекомендованого повідомлення, воно було здано в Цех №1 Дирекції ОПП, а не адресату, який на відміну від позивача, проживає в м. Одесі (а.с.18). Більше того, на зворотній стороні вказаного рекомендованого повідомлення вказано, що поштова кореспонденція повернута до позивача, який знаходиться в м. Київ, за строками.
Тобто суд помилково виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 отримала письмову повідомлення-вимогу про необхідність погашення або поточної заборгованості в сумі 8 552,05 грн., або дострокового погашення всієї суми кредитної заборгованості, яка станом 28.07.2014 року склала 88 591,93 грн. 

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 не отримала вказану повідомлення-вимогу, то слід дійти висновку про те, що строк дії Кредитного договору не сплив, а продовжився, згідно його умов, у зв`язку з чим, станом на 18.08.2017р. у ОСОБА_1 перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 459 999,72 грн., яку належить стягнути з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України. Про застосування норм матеріального права суд обгрунтовано вказав в оскаржуваному судовому рішенні.

Разом з тим, суд безпідставно застосував до спірних правовідносин позовну давність.
Так, згідно зі ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За змістом ст.ст.257,258 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) - один рік 
Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
У відповідності до ч.4.ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, судом не було прийнято до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не подавала суду заяву про застосування строку позовної давності, що виключає можливість її застосування.
Більше того, відповідач ОСОБА_1 взагалі не була повідомлена про час і місце судового засідання, про що свідчить поштова кореспонденція на її адресу, яка повернулась до суду з відміткою: за збігом строку (а.с.58-59). 
Зазначені обставини свідчать про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав не лише для застосування строку позовної давності а і взагалі ухвалювати у справі заочне рішення, оскільки ухвалення заочного рішення можливе лише при наявності певних умов, які перелічені в ст. 280 ЦПК України, у тому числі п.1 ч.1 вказаної норми права.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги. 
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги ПАТ «Сбербанк», правонаступником якого є АТ «Сбербанк», задовольнити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» судовий збір у сумі 6900 грн. - за розгляд справи в суді першої інстанції і 10350 грн. - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»,правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сбербанк», код ЄДРПОУ 25959784, задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2018 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сбербанк», код ЄДРПОУ 25959784, задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сбербанк», код ЄДРПОУ 25959784, суму заборгованості у загальному розмірі 459 999,72 грн. (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 72 копійки), із яких:
заборгованість по тілу кредиту у сумі 81 530,56 грн. (вісімдесят одна тисяча п`ятсот тридцять гривень 56 копійок), 
заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 94 815,37 грн. (дев`яносто чотири тисячі вісімсот п`ятнадцять гривень 37 копійок),
пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом у сумі 172 922,11 (сто сімдесят дві гривні дев`ятсот двадцять дві гривні 11 копійок),
пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 110 729,16 грн. (сто десять тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень 16 копійок).

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сбербанк», код ЄДРПОУ 25959784, судовий збір у сумі 6900 грн. (шість тисяч дев`ятсот гривень) - за розгляд справи в суді першої інстанції і 10350 грн. (десять тисяч триста п`ятдесят гривень) - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 19.02.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                        С.М. Сегеда        

       Л.А. Гірняк

       Т.В. Цюра