Дата документу 28.01.2020 Справа № 320/12516/14-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 320/12516/14                                                 Головуючий у 1 інстанції Урупа І.В.
Провадження №22ц/807/206/20                             Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 січня 2020 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:         Полякова О.З.,
суддів:         Крилової О.В.,
Кухаря С.В., 
при секретарі: Бєловій А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И Л А:        

У вересні 2019 року  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що в ході розгляду справи 13 травня 2015 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в забезпечення позову було накладено арешт на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а саме – на квартиру АДРЕСА_1 .
Заявниця просила скасувати заходи забезпечення позову у зв`язку з закриттям провадження по вказаній справі. 
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року заяву  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_2  задоволено. Скасовано арешт, накладений ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області  від 13.05.2015 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , про визнання недійсним заповіту, на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 14.02.2013 року.
З вказаною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що після закінчення розгляду справи, в рамках якої було застосовано заходи забезпечення позову, були виявлені обставини, які свідчать про неналежність документів, які призвели до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, а отже, квартира не є власністю ОСОБА_2 , з огляду на що, підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. 
27 січня 2020 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у якій скаржниця зазначає, що 27 січня 2020 року випадково дізналася про розгляд даної справи, проте не може бути присутня у судовому засіданні, оскільки від`їжджає до іншого суду м. Києва (т. 3 а.с. 173).
Зазначене клопотання не може бути задоволено з огляду на наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що про призначення розгляду вказаної апеляційної скарги на 28 січня 2020 року, ОСОБА_1 дізналась 11 січня 2020 року, про що свідчить її підпис у рекомендованому поштовому повідомленні (т. 3 а.с. 169). Крім цього, поважність причини неявки скаржниці у судове засідання не підтверджена жодними доказами. 
Колегією суддів також враховується, що згідно із ст.2 ЦПК України одним із завдань цивільного процесуального судочинства є своєчасність вирішення справ, оскільки від цього залежить ефективність захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на своєчасний захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту.
Отже наслідки процесуальних зволікань, які можуть виникнути під час розгляду справи, незалежно від обставин їх виправданості, не повинні лягати тягарем на учасників справи або бути такими, що по інакшому вирішують питання, якщо згідно із законом воно мало б бути вирішено відповідним чином та у визначений для цього строк.
З огляду на наведене, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд за відсутності скаржниці.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, скасовуючи заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року по справі №320/126/15-ц, суд першої інстанції виходив в відсутності обставин, які були підставою для його накладення, оскільки встановлено, що арешт на майно було накладено для забезпечення позовних вимог ОСОБА_1  щодо визнання недійсним заповіту, які на день постановлення ухвали залишені без розгляду. 
З зазначеним висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 320/126/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , про визнання недійсним заповіту.
Крім цього в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 320/12516/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій нотаріуса та визнання недійсним заповіту.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/126/15?ц від 13 травня 2015 в якості забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 ,, про визнання недійсним заповіту накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 14 лютого 2013 року (т. 2 а.с. 78).
В подальшому, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/126/15?ц від 26 червня 2015 року об`єднано в одне провадження вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , про визнання недійсним заповіту та вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання неправомірними дій нотаріуса та визнання недійсним заповіту. Справі з об`єднаним вимогами присвоєно № 320/12516/14-ц (т. 2 а.с.167).
Проте, ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій нотаріуса та визнання недійсним заповіту в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Горох Л.І. під час посвідчення заповіту на квартиру 20.12.2007 року, з підстав того, що нотаріус не встановила дієздатність ОСОБА_5 та в частині вимог про визнання недійсним заповіту у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними з причини тяжкої психічної хвороби, а складений заповіт не відображав фактичне волевиявлення померлого та був вчинений з використанням його безпорадного стану та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій нотаріуса та визнання недійсним заповіту, які вона обґрунтовує тим, що під час складання заповіту не було надано документів, необхідних для його посвідчення, заповіт не був підписаний ОСОБА_5 , а нотаріус ОСОБА_6 Л.І. на час його посвідчення була психічно хвора, тому за станом свого здоров`я не встановила психічне захворювання ОСОБА_5  роз`єднані в окремі провадження (т. 3 а.с. 2). 
Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Горох Л.І. під час посвідчення заповіту на квартиру 20.12.2007 року, з підстав того, що нотаріус не встановила дієздатність ОСОБА_5 та в частині вимог про визнання недійсним заповіту у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними з причини тяжкої психічної хвороби, а складений заповіт не відображав фактичне волевиявлення померлого та був вчинений з використанням його безпорадного стану (т. 3 а.с. 17).
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному судді позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання неправомірними дій нотаріуса та визнання недійсним заповіту присвоєно єдиний унікальний номер 320/9257/15-ц (т. 3 а.с.3).
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій нотаріуса та визнання недійсним заповіту залишено без розгляду (№320/9257/15-ц) (т. 3 а.с. 95).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1,2 ст. 273 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року про відмову у відкритті провадження залишено без змін (т. 3 а.с. 174-176).
З матеріалів справи також вбачається, що сторонами ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року в апеляційному порядку оскаржено не було, а отже висновок суду щодо набрання цим судовим рішенням законної сили є вірним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Аналогічні положення містила ст. 151 ЦПК України в редакції 2004 року, діючій на час постановлення ухвали про забезпечення позову.
Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Разом з тим, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють у часі відповідно до приписів ст. 158 ЦПК України.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
За приписами ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 в рамках яких було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 залишені в частині без розгляду, а в частині відмовлено у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність обставин, які були підставою для застосування цих заходів забезпечення позову. 
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зводяться до незгоди з рішеннями суду, які не є предметом апеляційного перегляду в цій справі. 
На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить інших доводів щодо незаконності ухвали суду, що було б підставою для її скасування, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги. 
На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить інших доводів щодо незаконності ухвали суду, що було б підставою для її скасування, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову у цій справі – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 29 січня 2020 року. 

Головуючий: 

Судді: