ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1086/20 Справа № 199/4479/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2019 року 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.11.2015 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 27 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 16.05.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком становить 89 992,81 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 33 642,77 грн; заборгованості за простроченим тілом кредиту — 19 936,61 грн; пені за прострочене зобов`язання — 31 651,87 грн; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн; штрафу (процентна складова) — 4 261,56 грн.
На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2019 року позовзадоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 10.11.2015 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33 642,77 грн, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1 921,00 грн, а всього 35 563 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 77 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням в частині відмови у стягненні заборгованості, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту,  пенею та штрафами, посилаючись на те, що Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати суми за прострочення кредиту, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
Посилався на те, що при укладенні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України і підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил відповідач повністю погодилася з їх змістом, умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. 
Прострочена заборгованість за тілом кредиту повинна бути стягнута з відповідача, оскільки вона є складовою заборгованості за кредитом та передбачена Умовами договору та Тарифами у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Отже, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання неустойки за їх користування і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. 
Кредитний договір, у встановленому законом порядку, відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, що свідчить про згоду останньої з усіма умовами договору.
Відповідач правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористалася.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 10.11.2015 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 27 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. 
На підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 16.05.2019 року, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту — 33 642,77 грн; заборгованості за простроченим тілом кредиту — 19 936,61 грн; пені за прострочене зобов`язання — 31 651,87 грн; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн; штрафу (процентна складова) — 4 261,56 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно зі статтею 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності з частиною першою статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Між тим, у матеріалах справи відсутні належні докази про те, з якими саме Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку ознайомилась та розуміла відповідач при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку».
Позивачем не надано належних доказів по справі на підтвердження того, якою кредитною карткою користувалася відповідач. Наданий АТ КБ «Приватбанк» витяг щодо кредитних карт «Універсальна» містить відомості про тарифи за користування картками «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold», які між собою різняться.
У заяві-анкеті позичальника відсутні відомості про вартість кредиту, обов`язкові строкові платежі, розмір пені та штрафів, тому перевірити розмір нарахованих сум заборгованості відповідачу не є можливим.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині.
Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в анкеті-заяві, долученій до позову, відсутні відомості про те, якого виду картку отримала відповідач. Посилання позивача на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як належний доказ погодження сторонами істотних умов договору, не можуть бути прийняті у якості належного доказу у розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки Витяг не підписаний відповідачем та він містить перелік тарифних планів декількох видів кредитних карток, а який саме вид послуги обрала відповідач позивачем не доведено. 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відсутність підпису відповідача в Умовах та правилах надання банківських послуг, при наявності її письмового свідчення про те, що вона ознайомлена у письмовому вигляді та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не є підставою для визнання неукладеним кредитного договору, а також, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг та саме на їх підставі, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту повинна бути стягнута, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав. 
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також пені та штрафів за несвоєчасну сплату кредиту і обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати сум у разі прострочення кредиту, щодо сплати пені та штрафів.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку – в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
       Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. 
       Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що при укладенні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України і підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил відповідач повністю погодилася з їх змістом, умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав. 
До вказаних правовідносин у даній справі неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату сум у разі прострочення кредиту, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору та вважатися складовою частиною, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. 
Інші доводи позивача в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. 
Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Порушень матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення в оскаржуваній частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2019 року – залишити без змін в оскаржуваній частині.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова