ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7627/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М. 
розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  10 жовтня 2019 року (суддя Боженко Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства  оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної  підтримки про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                            
                                                    ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства  оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної  підтримки про визнання  протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги; 
Про скасування пункту 50 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, № 65 від 24 травня 2019 року щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» №975 від 25 грудня  2013 року, ОСОБА_1 ;
Про зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення і виплату ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, внаслідок поранення (контузія), пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 20.10.2014 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою Кабінету України від 25.12.2013 № 975 та вжити заходів до її виплати.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  10 жовтня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що під час отримання поранення позивач знаходився в зоні активних бойових дій, та не мав можливості оформити  травму, так як не міг покинути підрозділ, яким командував.
Також зазначено, що якщо би позивач під час проходження служби притягувався  до  кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності, це вплинуло би на його кар`єру та військове зівання. 
Стосовно строку звернення за отриманням грошової допомоги, позивач зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що після встановлення інвалідності  13 жовтня 2014року він  23 листопада 2015 року  звертався з відповідною заявою, проте в  Дніпропетровському  ОВК після прийняття документів  йому повідомили що такі заяви розглядаються довго і потрібно чекати.  Не дочекавшись рішення, позивач  отримав  06.08.18 лист, в якому було зазначено про відсутність необхідних документів для  прийняття рішення. В той же час постановою  Третього  апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2019року  було зобов`язано  Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки  розглянути заяву ОСОБА_1 , та при розгляді цієї справи було враховано дату подачі позивачем  заяви – 23.11.2015.
Позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали.
Представник Міністерства оборони України проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Представник третьої особи не з`явився, повістка вручена 24.12.2019.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 1963 р.н., під час проходження військової служби з 05.08.1981 року по 31.12.2004 року приймав участь у бойових діях, виконував інтернаціональний обов`язок в Демократичній   республіці Афганістан з 17.10.1986 року по 03.10.1988 року, отримав при взриві міни під БТР травму голови, поранення голови (контузія головного мозку) в середині БТР.
Зі змісту акту судово-медичного дослідження № 1Д від 17.02.2009 року виданого ОКЗ «БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ГУОЗ Дніпропетровської ОДА МОЗ України, убачається, що зі слів: в квітні 1987 року при вибуху міни під БТР позивач отримав травму голови всередині корпуса БТР.
З копії витягу протоколу № 349 від 05.05.2009 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв убачається, що мінно-вибухова травма, ЗЧМТ (контузія 1987 р.) їх наслідки і захворювання підполковника у записі ОСОБА_2 , 1963 року народження пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК до довідки Сер. МСЕ-ДНА-01 № 427473 від 18.11.2005 року ОСОБА_2 при первинному огляді було встановлено 3-ю групу інвалідності з 18.01.2005 року, причиною інвалідності послугувало захворювання пов`язане з проходженням військової служби. 
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААГ №005251 від 20.10.2014 р. ОСОБА_2 , при первинному була встановлена 3-я група інвалідності з 13.10.2014 року, причиною інвалідності стало поранення контузія пов`язане з участю в бойових діях і перебування на території іншого держави, інвалідність встановлена строком до 01 листопада 2016 року.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №072472 від 17.10.2016 р. ОСОБА_2 , при повторному огляді була встановлена 3-я група інвалідності з 01.11.2016 року, причиною інвалідності стало поранення контузія пов`язане з участю в бойових діях і перебування на території іншого держави.
31 січня 2019 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду по справі № 0440/7037/18, визнано протиправною відмову Дніпропетровського обласного військового комісаріату, викладену в листі № 7/12648/8 від 06.08.2018 року та зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»   та   статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   і прийняти відповідне рішення.
20 травня 2019 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, касаційну скаргу Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки   залишено без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року залишено  без змін.
24 травня 2019 року  Міністерством оборони України   на засіданні комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було прийняте рішення, оформлене протоколом за №65, зокрема, за п.50 якого, було   відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (Дніпропетровський ОТЦКСП), якого 31.12.2004 звільнено з військової служби та 18.01.2005 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю 3-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія МСЕ-ДНА-01 № 427473 від 18.01.2005), а з 13.10.2014 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідності 3-ї групи в наслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 10ААГ № 005251 від 13.10.2014). Ураховуючи, що заявник звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 3597 ІV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він не має права на одержання одноразової грошової допомоги. Заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини контузії, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…..затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975; висновок спеціаліста судово-медичної експертизи від 17.02.2009 № 1Д, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 05.05.2009 № 349, які подано разом з іншими документами, не є документами, що   свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва); висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого   наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402, які не подано на розгляд комісії. Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975,  разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. А також зазначено, що заявнику інвалідність змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.
Не погодившись з рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що надана відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, копія витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії не містить інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження Дніпропетровського Бюро СМЕ № 1Д від 17.02.2009 року та протокол № 349 від 05.05.2009 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Зокрема, висновки судмедєксперта, які зазначені в акті судово-медичного дослідження Дніпропетровського Бюро СМЕ № 1Д від 17.02.2009 року, вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1987 році, в період виконання інтернаціонального боргу в ДРА і те що дані записані зі слів позивача.
Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 349 від 05.05.2009 року, він постановлений на підставі акту судово-медичного дослідження Дніпропетровського Бюро СМЕ № 1Д від 17.02.2009 року.
За вимовками суду першої інстанції, позивачем не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладене у формі протоколу №  634 від 24 вересня 2015 року, в обставинах цієї справи не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
Також судом першої інстанції було зазначено щодо пропуску позивачем трьох річного строку для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААГ №005251 від 20.10.2014 при первинному огляді ОСОБА_1 була встановлена 3-я група інвалідності з 13.10.2014 року, як сам зазначає позивач, а отже саме з 13.10.2014 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, проте до 13.10.2017 року не скористався ним, належних та допустимих доказів іншого до суду не надано. 
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
У відповідності до частини 2 статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених   Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини першої статті 16-2   вказаного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 150-кратного прожиткового  мінімуму,  встановленого  законом  для  працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.
Приписами частин 2-4   статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2   статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Встановлення  інвалідності  або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному  порядку  державними закладами  охорони  здоров`я відповідно до законодавства. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту  після первинного встановлення  інвалідності або  ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного  огляду  буде встановлено  вищу  групу  інвалідності або більший відсоток втрати працездатності,  що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги  в  більшому  розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. 
Водночас, у відповідності до ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права ч.8 ст.16-3   Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року №  975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві
Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
          Колегія суддів погоджується  з висновками суду першої інстанції про те, що вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.
          Подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження Дніпропетровського Бюро СМЕ № 1Д від 17.02.2009 року та протокол № 349 від 05.05.2009 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, не містять відомостей про обставини поранення позивача.
Такими чином, позивачем не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладене у формі протоколу №  634 від 24 вересня 2015 року, в обставинах цієї справи не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
          Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.
          Висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.04.2019 року по справі № 822/220/18.
Щодо пропуску позивачем трьох річного строку для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги.
Судом першої інстанції вірно було встановлено, що оскільки відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААГ №005251 від 20.10.2014 при первинному огляді ОСОБА_1 була встановлена 3-я група інвалідності з 13.10.2014, а отже саме з 13.10.2014 позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, проте до 13.10.2017 не скористався ним, належних та допустимих доказів іншого до суду не надано. 
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, оскільки постановою  Верховного Суду від 20 травня 2019року по справі №0440/7037/18, прийнятої  за наслідками перегляду постанови Третього апеляційного адміністративного суду  від 31 січня 2019року було встановлено, що  позивач до  Дніпровського обласного  територіального  центру  комплектування із заявою про надання  одноразової грошової допомоги  звертався 26 липня 2018року.
Таким чином, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись   ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну каргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  10 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства  оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної  підтримки про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений  ст. 329 КАС України.
                    Постанова  у повному обсязі складена 29 січня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш