ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2020 р. 	Справа № 577/4627/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Буток Т.А., вул. Садова, 8, м. Конотоп, Конотопський, Сумська, 41600,  прийнятою за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження  по справі № 577/4627/16-а
за позовом               ОСОБА_2      
до              Міністерства оборони України      
третя особа              Сумський обласний військовий комісаріат   
заінтересована особа  Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні у ВПВР ДДВС МЮУ у м. Києві у виконавчому провадженні № 58600171 від 13.03.2019 року, а саме стягувача ОСОБА_2 на неї. 
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2019 року   заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено.
Замінено сторону виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі виконавчого листа № 577/4627/16 від 11 січня 2019 року, а саме стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника — ОСОБА_1 .
Відповідач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу, прийняти нову, якою закрити провадження у справі про заміну сторони виконавчого провадження.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні вказаного питання, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги процесуального права. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до приписів ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2017 року визнано протиправною відмову Міністерства оборони України щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язано Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, якому після звільнення з військової служби встановлена інвалідність, що настала внаслідок контузії, отриманої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно постанови Верховного Суду від 27.11.2018 року касаційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 року без змін (а.с. 241,242).
З повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.03.2019 року № 58600171/6-20.1 вбачається, що ОСОБА_2 направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2019 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа № 577/4627/16 від 11.01.2019 року, що видав Конотопський міськрайонний суд Сумської області (а.с. 243).
Згідно довідки № 292 від 04.06.2019 року, виданої виконкомом Вирівської сільської ради Конотопського району Сумської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Поховання здійснила дружина ОСОБА_1 , 1969 року народження (а.с.247).
З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились 17.09.1999 року, після укладення шлюбу прізвище дружини – ОСОБА_4 (а.с. 249)  
Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з наявності встановлених законом підстав для заміни сторони виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і вона вправі вживати заходів для виконання постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2019 року та виконавчого листа, виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області у справі № 577/4627/16.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.
Згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII), під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність   дій визначених у   цьому Законі   органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Положеннями частини 5 статті 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
У контексті наведених положень Закону №1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.
При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).
У рішенні Європейського суду з прав людини “Матківська проти України” від 12.03.2009р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження – це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Як вказано Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 року по справі №2а/945/2010                        (6-а/195/7/17), суд враховує, що розширене тлумачення ч. 1 ст. 264 КАС України узгоджується зі змінами щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03.10.2017р. “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів”, яким КАС України викладено у новій редакції (діє з 15.12.2017р.). Зокрема, у ст. 379 у порівняні зі ст. 264 КАС України у попередній редакції, з`явилася частина 4 такого змісту: “Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження”.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004р. у справі “Півень про України” визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.
Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на зазначене, тлумачити статтю 379 КАС України слід у дусі Конвенції та забезпечення ефективності захисту порушених прав, як норму, яка надає суду можливість контролювати виконання судових рішень, усувати перешкоди та сприяти виконанню. При цьому відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником, і не суперечить загальній меті адміністративного судочинства
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена  у постанові від 31 жовтня 2018 (справа № 2-а-3494/11).
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з тим відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України),  спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно ст. 1227 ЦК України,  суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Натомість ст. 1268, 1270 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. (ст.ст.1296, 1298 ЦК України).
Проте в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що після смерті позивача по справі, ОСОБА_1 прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину.
З викладеного слідує, що заявником не доведено, що 11.07.2019р. (дата звернення до суду з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження)   ОСОБА_1 прийняла спадщину від померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка та має право вживати заходів для виконання постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2019 року та виконавчого листа, виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області у справі № 577/4627/16.
Вказаний факт не було враховано судом першої інстанції під час прийняття рішення по справі, що призвело до помилкових висновків, а тому оскаржувана ухвала суду є передчасною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції  дійшов до помилкових висновків, з огляду на що ухвала суду першої інстанції має бути скасована із прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. 
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.
Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2019 року по справі № 577/4627/16-а - скасувати.
          В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 577/4627/16-а за позовом ОСОБА_2 до   Міністерства оборони України    третя особа    Сумський обласний військовий комісаріат заінтересована особа  Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити  певні дії - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		Спаскін О.А.	
Судді	    	Жигилій С.П.    Присяжнюк О.В.  	
Повний текст постанови виготовлений  10.02.2020 року