ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 січня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/3568/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"
на ухвалу Господарського суду Одеської області №916/3568/19 від 05.12.2019, прийняту суддею Степановою Л.В., м. Одеса, про передачу за підсудністю позовної заяви Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО"
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 1 651 388,16 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 р. Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО", в якому просило визнати недійсними додаткові угоди №1 від 29.12.2018 та №2 від 26.04.2019 до договору про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018, а також стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції у розмірі 1273784,16 грн та суму сплаченого авансу у розмірі 377604 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018, а також невідповідністю оспорюваних додаткових угод приписам частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".
Ухвалою Господарського суду Одеської області №916/3568/19 від 05.12.2019 (суддя Степанова Л.В.) вказану позовну заяву та додані до неї документи передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області.
Зазначена ухвала мотивована тим, що договором про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018 не передбачено особливості вирішення спорів між сторонами у судовому порядку за місцем виконання цього договору, що виключає можливість застосування до спору у даній справі альтернативної підсудності, передбаченої частиною п`ятою статті 29 Господарського процесуального кодексу України. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що підсудність даної справи повинна визначатися за загальними правилами, відтак з огляду на те, що місцезнаходженням відповідача відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є адреса: 61022, м. Харків,             вул. Чичибабіна, буд. 2, матеріали позовної заяви з додатками мають бути передані за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Харківської області.
Не погодившись з постановленою ухвалою, Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області №916/3568/19 від 05.12.2019 скасувати та направити справу до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про відкриття провадження.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що у договорі про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018 сторонами узгоджено місце виконання зобов`язання – 65026, м. Одеса, Митна площа, 1, тому, враховуючи те, що спір у даній справі виник у зв`язку із вказаним договором, в силу приписів статті 29 Господарського процесуального кодексу України Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" має право звернутися з даним позовом до суду за місцем виконання вищезазначеного договору, а саме: до Господарського суду Одеської області.
Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 8 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, то її перегляд за апеляційною скаргою Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою апеляційного господарського суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено сторонам про їх право в строк до 26.12.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.
02.01.2020 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 27.12.2019 (вх.№4782/19/Д3 від 02.01.2020), в якому останнє зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду – без змін. Зокрема, відповідач наголошує на тому, що у пункті 5.6 договору про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018 сторонами визначено місцезнаходження об`єкта надання послуг – Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, Митна площа, 1), між тим поняття "місце виконання договору з надання послуг" та "місцезнаходження об`єкта надання послуг" не є тотожними. Водночас відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що сторони у договорі про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018 не узгодили місця надання послуг. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" зауважує, що спір про стягнення штрафних санкцій безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання угоди, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про надання послуг за вказаною в договорі адресою, тому зобов`язання з оплати штрафних санкцій за договором про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018 не є такими, що можуть виконуватись лише в певному місці.
Вказаний відзив на апеляційну скаргу б/н від 27.12.2019 (вх.№4782/19/Д3 від 02.01.2020) Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" здано на пошту 27.12.2019, що підтверджується відміткою на конверті зі штрихкодовим ідентифікатором №6102230777488. Зазначене свідчить про пропуск відповідачем встановленого судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження у справі №916/3568/19 строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, між тим, звертаючись з даним відзивом, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" було подано заяву про поновлення вказаного процесуального строку.
В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу у справі №916/3568/19 відповідач посилається на відсутність у нього можливості виконати вимоги ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 та вчасно надати відзив на апеляційну скаргу, у зв`язку з отриманням копії вказаної ухвали лише увечері 24.12.2019, тобто напередодні святкового дня (25.12.2019), внаслідок чого можливість укласти договір про надання правової допомоги у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" виникла лише 26.12.2019, що значно утруднило підготовку та направлення відзиву на апеляційну скаргу протягом неповного робочого дня 26.12.2019.
Відповідно до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Враховуючи зазначені відповідачем в обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку обставини, беручи до уваги те, що вказані обставини узгоджуються з інформацією з офіційного Інтернет-сайту "Укрпошта" про відстеження поштових відправлень, з огляду на незначний термін пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу у справі №916/3568/19, з метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги з забезпеченням принципу змагальності та створення сторонам, які беруть участь у справі, необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а також уникнення надмірного формалізму, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає за можливе задовольнити вищезазначену заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" та приєднати поданий ним відзив на апеляційну скаргу б/н від 27.12.2019 (вх.№4782/19/Д3 від 02.01.2020) до матеріалів справи, надавши оцінку його доводам під час апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Одеської області №916/3568/19 від 05.12.2019.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Предметом спору у даній справі є вимога про визнання недійсними додаткових угод №1 від 29.12.2018 та №2 від 26.04.2019 до договору про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018, а також вимога про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у розмірі 1273784,16 грн, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором, та суми сплаченого авансу у розмірі 377604 грн.
Передаючи дану позовну заяву та додані до неї документи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Харківської області, місцевий господарський суд послався на те, що договором про закупівлю послуг №КД-20973 від 24.10.2018 не передбачено особливості вирішення спорів між сторонами у судовому порядку за місцем виконання цього договору, що виключає можливість застосування до спору у даній справі альтернативної підсудності, передбаченої частиною п`ятою статті 29 Господарського процесуального кодексу України, а тому підсудність вказаної справи повинна визначатися за загальними правилами, тобто за місцезнаходженням відповідача.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає такий висновок суду першої інстанцій помилковим з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
В силу частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.
Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.
Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Згідно з частинами першою, другою статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як зазначалося вище, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" є адреса: 61022, м. Харків,       вул. Чичибабіна, буд. 2, відтак суд апеляційної інстанції враховує, що даний позов Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" міг бути поданий останнім до Господарського суду Харківської області.
Водночас за умовами частини першої статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
У всіх передбачених приписами статті 29 Господарського процесуального кодексу України випадках альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).
Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина п`ята статті 29 Господарського процесуального кодексу України).
Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.
Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені статтею 532 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
В силу частини першої статті 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.
Поняття "місце виконання зобов`язання" за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання "місце виконання зобов`язання", але й іншими словосполученнями.
З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2018 між Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" ("Замовник") та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" ("Виконавець") укладено договір про закупівлю послуг №КД-20973 (далі – договір №КД-20973 від 24.10.2018), відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 якого Виконавець зобов`язується надати Замовникові послуги з впровадження програмного забезпечення для облікової системи ERP: Управління обліком запасів та рухом грошових коштів, а Замовник – прийняти і оплатити такі послуги.
За умовами пункту 5.6 договору №КД-20973 від 24.10.2018 місцезнаходження об`єкта надання послуг – Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, Митна площа, 1).
У пункті 13.1 договору №КД-20973 від 24.10.2018 сторони узгодили, що Замовник зобов`язаний організувати доступ співробітникам Виконавця на свою територію з метою отримання необхідної інформації і надання послуг у рамках цього договору.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що у договорі №КД-20973 від 24.10.2018 сторони фактично узгодили місце його виконання, визначивши, що ним є територія Замовника за адресою: 65026, м. Одеса, Митна площа, 1, а тому, беручи до уваги те, що спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним, за твердженням позивача, виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНТЕХЕКО" умов зазначеного договору, з урахуванням приписів частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України, дана позовна заява могла бути подана Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" до Господарського суду Одеської області.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що право позивача на обрання підсудності спору, що виник з договору, в якому визначено місце виконання, надано останньому безпосередньо процесуальним законом, а саме: приписами частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України, відтак вказане право не потребує додаткового закріплення безпосередньо в укладеному між сторонами договорі. 
Вищезазначене спростовує висновок місцевого господарського суду щодо неможливості застосування до спору у даній справі правил альтернативної підсудності.
Таким чином, передавши позовну заяву та додані до неї документи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Харківської області, місцевий господарський суд безпідставно позбавив позивача наданого йому процесуальним законом права вибору між господарськими судами, яким підсудна дана справа.
За таких обставин та з огляду на те, що позов у даній справі Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" подано до Господарського суду Одеської області з дотриманням правил підсудності і, як наслідок, у місцевого господарського суду були відсутні підстави для передання його на розгляд до іншого суду, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що ухвала Господарського суду Одеської області №916/3568/19 від 05.12.2019 є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а справа – передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 29, 232, 233, 236, 269, 270, 271, 273, 275, 280-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області №916/3568/19 від 05.12.2019 скасувати.
Справу №916/3568/19 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.
Повний текст постанови складено та підписано 14.01.2020.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                           Л.В. Поліщук