П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3094/19	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса                      18 вересня 2019 року	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Національної поліції в Одеській області, а саме: визнання протиправним та скасування наказу від 28 березня 2019 року № 726 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області»; визнання протиправним та скасування наказу від 23 квітня 2019 року № 460 о/с по особовому складу, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; зобов`язання внести виправлення до трудової книжки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог, так як позивача протиправно звільнено зі служби в поліції у зв`язку з існуванням кримінального провадження щодо нього, оскільки відсутній відповідний вирок суду, яким його визнано винним у вчиненні злочину. 
В свою чергу, апелянт вважає, що суб`єкт владних повноважень не міг використовувати матеріали незакінчених кримінальних проваджень у якості доказів в адміністративному процесі.
При цьому, на думку апелянта, судом першої інстанції не враховано того, що ним не визнано вини у вчиненні спірного злочину, а також того, що відсутні будь-які докази вчинення останнього.
Крім того, апелянт вважає, що інші виявленні порушення у його службовій діяльності є формальними та не були підставою для початку спірного службового розслідування, за наслідком якого його звільнено зі служби в поліції.

В свою чергу, відповідачем подвійно відзив на вказану апеляційну скаргу з якого вбачається, що судом прийнято вірне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено зі служби за наслідком проведення службового розслідування

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції, зокрема, встановлено, що 21 лютого 2019 року до ГУНП в Одеській області надійшла інформація про те, що працівниками військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, УСБУ в Одеській області за отримання неправомірної вигоди затримано заступника начальника відділу - начальника СКП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 .
При цьому, 01 березня 2019  року в рамках службового розслідування членами дисциплінарної комісії здійснено виїзд до Роздільнянського ВП ГУНП для перевірки дотримання дисципліни та законності капітаном поліції ОСОБА_1 .
Службове розслідування закінчено за наслідком затвердження висновку службового розслідування за фактом затримання працівниками військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, Територіального правління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, УСБУ в Одеській області наказом ГУНП в Одеській області № 726 від 18 березня 2019 року, яким за порушення вимог пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу 4 Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, пункту 8 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 № 575, пункту 3, підпунктів 1, 4 пункту 5 розділу XXI, пункту 89 розділу VII, пункту 3 розділу VIII Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 05.05.2016 № 07, ч. 13 Розділу III «Порядку використання і зберігання транспортних засобів НПУ», затвердженого наказом МВС від 07.09.2017 № 757, що виразилось у особистій недисциплінованості, отримані неправомірної вигоди, та стало підставою для затримання органами досудового розслідування, набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування суспільної думки відносно органів поліції, порушенні службової дисципліни при виконанні службових обов`язків, у неповному і не всебічному розгляді повідомлень громадян про кримінальні правопорушення, не забезпеченні належного виконання доручень слідчих, які надійшли до СКП Роздільнянського ВП та укриття фактів їх невиконання, у несвоєчасній перевірці оперативної інформації, у відсутності контролю за своєчасністю та правильністю проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукових справ, відсутності контролю за перевіркою отриманої оперативної інформації, здійсненні виїзду на службовому автомобілі «Шкода», без проходження передрейсового інструктажу водіїв, медичного огляду та записів про виїзд у дорожньому листі, заступника начальника відділу - начальника СКП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
При цьому, відповідно до наказу від 28 березня 2019 року № 726 Головного управління Національної поліції в Одеській області, на підставі наказу ГУНП в Одеській області від 23 квітня 2019 року №460 о/с, позивача звільнено із служби в поліції.
Крім того, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 14 серпня 2019 року №1033 о/с внесено зміни до наказу від 23 квітня 2019 року №460 о/с в частині дати звільнення позивача, а саме змінено дату звільнення на 25 квітня 2019 року.
Не погоджуючись зі вказаними обставинами позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено зі служби в поліції, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.
Згідно п.1 та п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва
Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
При цьому, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
В даному випадку, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно ч. 1 ст. 1 Статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною 2 встановлено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно ч. 1 ст. 11 Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно ч. 1 ст. 13 Статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.
В даному випадку, відповідно до висновків проведеного службового розслідування вбачається, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення Присяги поліцейського, ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Закону України «Про Національну поліцію», а також інших підзаконних нормативно-правових актів, що регулюють діяльність поліцейських.
В свою чергу, щодо встановленого за наслідком проведення службового розслідування факту порушення позивачем Присяги поліцейського, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, вищевикладеними положеннями ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
При цьому, зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, вбачається, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, колегія суддів вважає, що поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
В даному випадку, сторонами у справі не заперечується факт затримання позивача працівниками військової прокуратури, ДБР та УСБУ за підозрою у вчиненні злочину.
Крім того, факт затримання позивача підтверджується наданими до суду матеріалами фотофіксації вказаної події, яку висвітлено на різних місцевих сайтах новин в мережі Інтернет.
Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновками суб`єкта владних повноважень, що вказана подія набрала значного резонансу та обговорення в суспільстві.
Тому, колегія суддів вважає, що факт затримання позивача під час можливого отримання ним неправомірної вигоди без сумніву підриває авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, довіру суспільства до органів поліції.
Крім того, колегія суддів вважає вказані обставини достатньою підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
В даному випадку, вищевказаний висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 29 жовтня 2018 року (справа № 826/17433/16).
В свою чергу, щодо встановлених у проведеному службовому розслідуванні інших фактів порушення позивачем службової дисципліни та вимог нормативно-правових актів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, службовим розслідуванням встановлено наступні порушення: 
- 21 січня 2019 року позивач здійснив виїзд на службовому автомобілі без проходження передрейсового інструктажу водіїв та медичного огляду;
- позивачем не здійснено контроль за 3 фактами неповного і не всебічного розгляду повідомлень громадян про кримінальні правопорушення;
- з 01 вересня 2018 року позивачем не ініційовано та не проведено жодної наради щодо заслуховування результатів роботи за звітні періоди 2018-2019 років керівництва та співробітників секторів кримінальної поліції Роздільнянського відділу поліції, Великомихайлівського, Іванівського, Захарівського, Ширяївського відділень поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області;
- позивачем не забезпечено належне виконання доручень слідчих, які надійшли на виконання до СКП Роздільнянського ВП, що виразилось у несвоєчасному їх виконанні, з порушенням встановлених строків та укриття фактів невиконання підлеглими працівниками доручень слідчих;
- позивачем не здійснено контроль за своєчасністю та правильністю проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно - розшукових справ, а також контролю за перевіркою отриманої оперативної інформації.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що вказані порушення не були підставою для призначення відповідного службового розслідування та виявлені у ході його проведення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що за наслідком виявлення вищевказаних порушень позивачу не надано можливості надати свої пояснення по кожному конкретному порушенню у межах проведеного службового розслідування.
В даному випадку, вказані обставини свідчать про неповність висновків проведеного службового розслідування в цій частині.
Проте, колегія суддів вважає, що вказана обставина не може бути достатньою підставою для скасування оскаржуваного наказу, так як зазначалось колегією суддів вище, встановлений факт затримання позивача за підозрою у вчиненні злочину, який спричинив значний суспільний резонанс є достатньою підставою для звільнення позивача зі служби в поліції.
В даному випадку, вищевказаний висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 20 червня 2018 року (справа № 813/4074/16).
Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на факт його звільнення під час перебування у непрацездатному стані, так як за наслідком отримання листка непрацездатності АДЦ № 775622 ГУНП в Одеській області наказом № 1033 о/с від 14 серпня 2019 року внесено зміни до оскаржуваного наказу та визначено датою звільнення позивача зі служби 25 квітня 2019 року.
Крім того, у межах зібраних матеріалів у справі відсутні докази, що підтверджують подання вказаного листка непрацездатності позивачем до ГУНП в Одеській області відразу після його отримання.
В свою чергу, можливість зміни дати звільнення особи за наслідком встановлення факту перебування її у непрацездатному стані у день звільнення відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 11 грудня 2019 року (справа № 823/798/17).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322,  325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

   Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
   Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.