ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 642/1704/16-ц
провадження № 61-35660св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Кузнєцова В. О., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройдом групп»,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 9 серпня 2016 року, ухвалене у складі судді Ольховського Є. Б.,та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Карімової Л. В., Бурлака І. В., Яцини В. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройдом групп» (далі - ТОВ «Стройдом групп») про стягнення неустойки.
В обґрунтування позову зазначила, що 8 листопада 2014 року уклала із відповідачем договір купівлі-продажу № 08/11-СДГ, згідно з яким ТОВ «Стройдом групп» зобов`язалося передати їй фасадні панелі (сайдінг) «Блок Хаус», вільха, загальною площею 91,9 кв.м і вартістю 13 049,80 гривень відповідно до специфікації. Панелі підлягали поставці двома партіями у строк до 12 та 17  листопада 2014 року.
Виробником будівельних матеріалів є Товариство з обмеженою відповідальністю «Термастіл» (далі - ТОВ «Термастіл»). Гарантія на виріб, встановлена виробником, складає 10 років.
17 листопада 2014 року під час транспортування фасадних панелей від виробника їх пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим не поставлено у визначений договором строк. 
20 листопада 2014 року ТОВ «Стройдом групп» частково виконало зобов`язання і поставило їй панелі на суму 12 144,55 гривень, проте неналежної якості, оскільки вони деформовані через дорожньо-транспортну пригоду. Фасадні панелі на суму 905,25 гривень, також неналежної якості, передані  ОСОБА_1 18 грудня 2014 року.
Позивач зазначає, що заявила продавцю вимогу про усунення недоліків фасадних панелей, проте ТОВ «Стройдом групп» цю вимогу не виконало, тому просила стягнути з відповідача передбачену Законом України «Про захист прав споживачів» неустойку у розмірі 1% вартості товару за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року у сумі 7 960 гривень.
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття 
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 9 серпня 2016 рокуОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у розумінні вимог ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104, і договору купівлі-продажу № 08/11-СДГ не пред`явила відповідачу вимогу щодо усунення недоліків товару і не обрала один із визначених законодавством способів їх усунення.  
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 9 серпня 2016 рокузалишено без змін.
Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просиларішення Ленінського районного суду м. Харкова від 9 серпня 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. 
Заявник зазначає, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, стягнено з ТОВ «Стройдом групп» неустойку за інші періоди прострочення виконання  зобов`язання щодо доставки фасадних панелей і цими рішеннями встановлено факт поставки їй пошкодженого товару і пред`явлення нею вимоги до відповідача щодо усунення його недоліків. 
Суди попередніх інстанцій, на думку заявника, не врахували, що відповідач достовірно знав про поставку їй товару неналежної якості, вона неодноразово усно зверталася до продавця і виробника із вимогами про заміну фасадних панелей, проте на час розгляду справи ця вимога не виконана. 
У липні 2017 року ОСОБА_1 подала доповнення до касаційної скарги, які касаційний суд не враховує, оскільки такі доповнення можуть подаватися лише у межах строку на касаційне оскарження (стаття 330 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, та стаття 398 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час перегляду справи касаційним судом).
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Провадження у суді касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
У 2018 році справу передано до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 8 листопада 2014 року між ОСОБА_1      і ТОВ   «Стройдом групп» укладено договір купівлі-продажу № 08/11-СДГ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати покупцю товар в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, відповідно до специфікації. 
Згідно зі специфікаціями поставці підлягали, зокрема, фасадні панелі (сайдінг) «Блок Хаус», вільха. 
Панелі підлягали поставці двома партіями у строк до 12 та 17  листопада 2014 року. Виробником будівельних матеріалів єТОВ «Термастіл». 
Відповідно до пункту 2.6 договору постачальник гарантує якість і надійність товару, що постачається, протягом гарантійного строку. Гарантійний строк встановлюється в специфікації до договору та згідно з сертифікатом якості виробника та ГОСТу або ТУ становить 10 років.
Пунктом 2.4 договору визначено, що у випадку невідповідності товару вказаній у договорі та специфікації якості та/або кількості покупець складає про це акт та робить фото з обов`язковим викликом представника постачальника. У випадку недотримання цієї вимоги покупцем постачальник не несе відповідальності за технічні та кількісні характеристики товару. 
Пунктом 2.5 договору встановлено, що пред`явлення претензій щодо якості та кількості товару здійснюється у відповідності до чинного законодавства.
Згідно зі специфікацією № 2 (партія товару) відповідач зобов`язався поставити позивачу товар, у тому числі фасадні панелі (сайдінг) «Блок Хаус», вільха, на загальну суму 13 049,80 гривень площею 91,9 кв.м до 17 листопада 2014 року. 
З накладної № 66/14 суди встановили, що фасадні панелі (сайдінг) «Блок Хаус», 0,45, вільха, відвантажені ТОВ «Стройдом групп» 20 листопада 2014 року та отримані ОСОБА_1 без зауважень, про що нею проставлено свій підпис.
Одночасно позивачу надано гарантійний талон на поставлений товар TSU № 01230, відповідно до якого ТОВ «Термастіл» надає гарантію на вироби з оцинкованої сталі з покриттям «поліестер» та вироби з оцинкованої сталі з покриттям «матовий поліестер», які транспортуються, зберігаються, використовуються та обробляються в неагресивному середовищі та нормальних кліматичних умовах. 
Відповідно до пункту 1.2 гарантії вона поширюється на наступні пошкодження покриття, викликані кліматичними умовами: відшарування покриття від поверхні листа; розтріскування або відколювання покриття, нерівномірна або сильна зміна кольору. 
Особливими умовами гарантії передбачено, що вона вступає в силу при дотриманні ряду вимог, зокрема, якщо виріб зберігався, монтувався та експлуатувався відповідно до інструкції «Термастіл». 
Відповідно до пункту 3.1 гарантії у разі, якщо у виробі виявляються ушкодження або дефекти, які дають право споживачу на гарантійне обслуговування, останній зобов`язаний письмово повідомити про це продавця протягом 5-ти календарних днів з дня виявлення дефекту. 
Згідно з пунктом 4.2 гарантії рекламація пред`являється безпосередньо продавцю (дилеру) товару, який передає її ТОВ «Термастіл». 
Пунктом 4.3 гарантії визначено, що у разі прийняття рекламації відповідно до умов гарантії і інструкції монтажу, ТОВ «Термастіл» зобов`язаний усунути пошкодження шляхом повторної окраски всього (частини) виробу або відшкодувати його вартість; або компенсувати витрати на усунення пошкоджень у визначеному пунктом 4.4 розмірі, або безоплатно замінити пошкоджений виріб.
У березні 2016 року директор ТОВ «Стройдом групп» Панфілова Н. Л. направила на адресу ТОВ «Термастіл» лист № 1/03 від 6 березня 2015 року, у якому повідомила про вчинення товариством всіх заходів для вирішення конфліктної ситуації, яка виникла із покупцем ОСОБА_1 , шляхом переговорів протягом двох місяців, однак компромісу між ними не досягнено і остання має намір звернутись до суду.
Листом № 92/48 від 10 серпня 2015 року виконавчий директор ТОВ  «Термастіл» повідомив директора ТОВ «Стройдом групп» про те, що неодноразово провадились бесіди із ОСОБА_1 по проблемній заявці з приводу постачання металевого сайдінгу за накладною від 20 листопада 2014 року. Виробник пішов на поступки та задля запобігання конфлікту вирішив провести заміну незмонтованої продукції, яка, на погляд покупця, є бракованою, хоча ОСОБА_1 і не надала акта або інших документів на підтвердження браку. 
ТОВ  «Термастіл» повідомило про роз`яснення клієнту того, що брак виник не з вини виробника, а внаслідок некваліфікованого монтажу панелей. Інформацію про кваліфікацію монтажної бригади клієнт не надала. Представники виробника були на об`єкті у березні 2015 року та виявили, що монтаж проведений з порушеннями технологічного процесу («Блок-Хаус» монтувався з натягом). Однак, незважаючи на це, ОСОБА_1 просила замінити змонтовані панелі та відшкодувати витрати на монтаж та демонтаж, посилаюсь на бракованість продукції. 
ТОВ  «Термастіл» зазначив, що встановити невідповідність панелей технічним характеристикам після монтажу є неможливим; викликає сумніви кваліфікація монтажної бригади, хоч в інструкції по монтажу «Блок-Хауса» звертається особлива увага на необхідність високої кваліфікації монтажників. Вважає, що ТОВ «Стройдом групп» повинен роз`яснювати клієнтам, що, довіряючи монтаж невідомій бригаді монтажників, вони діють на власний ризик і наслідки неякісного монтажу покладаються на них. Враховуючи наведене, ТОВ  «Термастіл» не вбачає підстав для компенсації ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з монтажем (демонтажем) фасадних панелей«Блок-Хаус», та заміни уже змонтованих виробів.
Оцінивши подану сторонами електронну переписку між ТОВ «Стройдом групп» і ТОВ  «Термастіл», суди встановили, що продавець усно повідомляв виробника про претензії ОСОБА_1 , просив з нею зв`язатись, намагався урегулювати питання шляхом переговорів. Представник ТОВ «Термастіл» для вирішення спірного питання просив повідомити контактні дані покупця та уточнити, які саме претензії вона висловлює.
22 липня 2015 року ОСОБА_1 вперше звернулась до ТОВ «Стройдом групп» із письмовою заявою, у якій зазначила, що отримала пошкоджені фасадні панелі, однак стіни її будинку були підготовлені під монтаж, тому, у зв`язку з погодними умовами (вітер, дощ) вона змонтувала браковані панелі на поверхні стін будинку, а на поверхні стін, теплоізольованих пінопластом, який більш стійкий до впливу опадів, панелі не змонтовано. 
Також зазначила, що, незважаючи на її неодноразові звернення як до продавця, так і до виробника, питання заміни товару на товар належної якості і відшкодування її збитків за монтаж-демонтаж панелей не вирішено. Зазначаючи про намір звернутись до суду, позивач просила надати їй відповідні документи з приводу укладеного договору, а також матеріали електронної переписки із заводом-виробником.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнено з ТОВ «Стройдом групп» на користь ОСОБА_1 передбачену договором купівлі-продажу неустойку за період з 17 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року у розмірі 7 829,88 гривень. 
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року стягнено з ТОВ «Стройдом групп» на користь ОСОБА_1 передбачену договором купівлі-продажу неустойку за період з 20 листопада 2015 року по 17 грудня 2015 року у розмірі 5 069,40 гривень. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року, стягнено з ТОВ «Стройдом групп» на користь ОСОБА_1 передбачену Законом України «Про захист прав споживачів» неустойку за період з 6 грудня 2014 року по 31 березня 2015 року у сумі 5 682,08 гривень.
Оцінивши зазначені рішення, суди дійшли висновку, що встановлені ними обставини не мають преюдиційного значення, оскільки стосуються інших періодів нарахування штрафних санкцій. Крім того, за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року і рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року вирішено питання щодо стягнення передбаченої договором купівлі-продажу, а не Законом України «Про захист прав споживачів», неустойки. 
Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Правовідносини щодо купівлі-продажу будівельних матеріалів для власних потреб фізичної особи урегульовані положеннями ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Правилами роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Міністерства економіки України 19 квітня 2007 року № 104, відповідними договорами між покупцями і постачальниками продукції.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення статті   678 ЦК України застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.
Відповідно до статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
Стаття 709 ЦК України визначає, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Доставка товару продавцеві та його повернення покупцеві здійснюються продавцем або виготовлювачем, а в разі невиконання ними цього обов`язку або відсутності продавця чи виготовлювача в місцезнаходженні покупця повернення товару може бути здійснене покупцем за їхній рахунок.
Вимога покупця про заміну товару підлягає негайному задоволенню, а в разі необхідності перевірки якості товару - протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк.
У разі відсутності необхідного товару вимога покупця про заміну товару підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви.
Якщо задовольнити вимогу покупця про заміну товару у встановлені строки неможливо, покупець на свій вибір має право пред`явити продавцеві або виготовлювачу інші вимоги відповідно до статті 708 цього Кодексу.
Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою.
За кожний день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.
Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.
За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.
У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству,     що     виконує    їх    функції)     інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно з частиною дев`ятою вказаної статті при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.
За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості товару.
Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.
Правовідносини щодо поставки будівельних матеріалів для власних потреб фізичної особи також регулюються Правилами роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року  № 104 (далі - Правила), пунктом 29 розділу І яких визначено права споживача у разі постановлення йому товару неналежної якості. Ці права повністю відповідають закріпленим у статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» правам споживача.
Відповідно до пункту 30 розділу І Правил продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу) зобов`язані прийняти товар неналежної якості в споживача, видати йому документ, що підтверджує одержання товару, і задовольнити його вимогу на підставі письмової заяви, яка подається споживачем у двох примірниках. 
Один примірник цієї заяви повертається споживачу з відміткою продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу), дати прийняття заяви, прізвища, ініціалів та посади працівника, який прийняв заяву, другий - залишається у продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу).
Як зазначено у пункті 31 розділу І Правил, у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. 
Згідно з пунктом 32 розділу І Правил за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.
У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач управі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктом 29 цього розділу.
Згідно з пунктом 33 розділу І Правил при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що споживач звертається до продавця (виробника) із вимогою щодо усунення недоліків товару, обравши на власний вибір один із визначених ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» і Правилами спосіб захисту свого права.  
Вказаний висновок узгоджується також зі змістом укладеного сторонами договору, в якому визначено, що у випадку невідповідності товару вказаній у договорі та специфікації якості та/або кількості покупець складає про це акт та робить фото з обов`язковим викликом представника постачальника; пред`явлення претензій щодо якості та кількості товару здійснюється у відповідності до чинного законодавства (пункти 2.4, 2.5 договору).
Судами з поданих сторонами доказів встановлено, що, виявивши неналежну якість поставленої продукції, ОСОБА_1 в усному порядку спілкувалася із продавцем щодо можливості усунення таких недоліків виробником фасадних панелей - ТОВ «Термастіл». Не досягнувши згоди з цього питання, письмово до продавця ТОВ «Стройдом групп» позивач вперше звернулася у липні 2015 року.
Встановивши, що ОСОБА_1 не пред`явила відповідачу письмову вимогу про усунення недоліків товару із зазначенням опису таких недоліків та обраного нею способу відновлення свого права, а також не склала акт про невідповідність товару вимогам щодо якості та не направила разом із фотографіями постачальнику, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у стягненні неустойки за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року, яку позивач просила стягнути з посиланням на невиконання її вимоги про усунення недоліків товару у чотирнадцятиденний строк. 
Доводи заявника про те, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, стягнено з ТОВ «Стройдом групп» неустойку за інші періоди прострочення виконання зобов`язання щодо доставки фасадних панелей і цими рішеннями встановлено факт поставки їй пошкодженого товару і пред`явлення нею вимоги щодо усунення його недоліків, не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій про відмову у позові. 
Суди попередніх інстанцій, у першу чергу, мотивували свої висновки недотриманням позивачем порядку пред`явлення вимоги про усунення недоліків товару. Судовими рішеннями, на які посилається заявник, не встановлена дата пред`явлення  ОСОБА_1 письмової вимоги до ТОВ «Стройдом групп» із зазначенням обраного нею способу усунення виявлених недоліків товару. 
Чинне законодавство передбачає, що відповідальність за продаж товару неналежної якості за вибором споживача може нести як продавець, так і виробник. Таким чином, саме поведінка покупця товару, який виявив його недоліки, є визначальною для подальшого вчинення однією із цих осіб дій, спрямованих на усунення недоліків товару.
Закон України «Про захист прав споживачів» дійсно покладає певні обов`язки на продавця чи виробника у разі продажу продукції неналежної якості, проте виконання таких обов`язків залежить не лише від факту продажу товару, який має недоліки, а й від пред`явлення споживачем відповідної вимоги про усунення таких недоліків. 
Стаття 3 ЦК України визначає добросовісність і розумність одними із загальних засад цивільного законодавства. 
Споживач, діючи добросовісно та розумно, у разі отримання товару неналежної якості повинен визначитися із особою, від якої вимагатиме усунення таких недоліків, і пред`явити цій особі чітку та зрозумілу вимогу із зазначенням обраного ним способу усунення недоліків товару. 
Виконання таких дій є необхідним, оскільки забезпечує також реалізацію права продавця чи виготовлювача провести перевірку якості товару з метою встановлення, чи не виникли недоліки товару внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання (частина чотирнадцята статті 8 Закону України «Про захист прав споживача»).
ОСОБА_1 спочатку усно вимагала усунення недоліків фасадних панелей від виробника ТОВ «Термастіл», представники якого виїжджали за адресою її проживання, проводили обстеження цих панелей і частково здійснили їх допоставку, а у подальшому пред`явила вимоги про стягнення неустойки до ТОВ «Стройдом групп», при цьому факт звернення до товариства як до продавця із відповідною письмовою вимогою про усунення недоліків не довела.
Твердження заявника про те, що відповідач достовірно знав про поставку їй товару неналежної якості, не свідчать про неправильність висновків судів попередніх інстанцій про відмову у позові, оскільки сама по собі обізнаність про цю обставину не породжує у продавця товару ТОВ «Стройдом групп» обов`язку усунути його недоліки, так як цю вимогу споживач може пред`явити і до виробника товару. 
Тобто до звернення  ОСОБА_1 із відповідною письмовою вимогою щодо усунення недоліків товару обраним нею способом, одне лише повідомлення ТОВ «Стройдом групп» про поставку неякісного товару не зумовлює для нього обов`язку вчиняти будь-які, визначені Законом України «Про захист прав споживача», дії.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про  захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судових рішень.
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін. 
Щодо судових витрат
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 9 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Головуючий Судді:  	В. О. Кузнєцов  В. М. Ігнатенко  С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов