ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 лютого 2020 року           справа №200/13598/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                        Блохіна А.А.
                                   Міронової Г.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду (суддя Бабаш Г.П.) від 18 грудня 2019 року (повний текст рішення складено 18 грудня 2019 року) у справі №200/13598/19-а за ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про скасування наказу та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25 листопада 2019 року звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції України №216-о від 20.06.2019 року "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлення на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Донецькій області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
На виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 02 грудня 2019 року позивач подав клопотання про визнання причин пропуску для звернення до суду поважним та поновлення строку звернення до суд. 
В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначив, що 20.06.2019 року наказом Державної екологічної інспекції України №216-о його було незаконно звільнено з посади начальника Державної екологічної інспекції у Донецькій області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області. 08.07.2019 року він звернувся з позовом до суду без порушення строків. 10.07.2019 року після виявлення факту зазначення не в повному обсязі реквізитів відповідача у позовній заяві, позивачем було направлено до суду заяву про повернення позовної заяви на підставі п.2 ч.4 ст.169 України. 19.07.2019 року він повторно звернувся з позовною заявою до Донецького окружного адміністративного суду, 19.11.2019 року скориставшись своїм правом передбаченим ст. 240 КАС України він звернувся з клопотанням до Донецького окружного адміністративного суду про залишення позову без розгляду. 20.11.2019 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду позов залишено без розгляду. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року клопотання про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду залишено без задоволення. Позовну заяву повернуто заявнику на підставі ч.2 ст.123 КАС України.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання про визнання причин пропуску для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду виходив з того, що наведені позивачем обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не свідчать про їх поважність та наявність підстав для поновлення строку звернення до суду для захисту прав та інтересів.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення яким визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач зазначив, що відповідно до ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Тобто, у зв`язку з поважними причинами строк звернення до суду повинен відраховуватись з 06.07.2019 року. Позивач зазначив, що 08.07.2019 року до суду першої інстанції надійшла його позовна заява без порушення строків звернення до суду. Позивач також зазначив, що після його першого звернення до суду 08.07.2019 року позовну заяву було повернуто на підставі ст.169 КАС України, у зв`язку з поважними причинами. Другого разу після звернення до суду 19.07.2019 року позовну заяву було залишено без розгляду на підставі ст.240 КАС України. Крім того, в ухвалі суду першої інстанції від 20.11.2019 року про залишення позову без розгляду зазначено, що залишення позову без розгляду не позбавляє його права повторного звернення до суду. 
Позивачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано заяву, в якій він просив розгляд адміністративної справи проводити за його відсутністю.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до          п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
За приписами п.6 ч.5 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач звернуся до суду із позовом 25 листопада 2019 року, тобто з порушенням встановленого строку звернення до суду.
За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву про поновлення строку звернення до суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву позивачу.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Як встановлено судом, позивач вже двічі звертався до суду з аналогічними позовними вимогами. При першому зверненні 08.07.2019 року, позивач відкликав позовну заяву через два дні після її подання. 
Вдруге позивач звернувся з аналогічним позовом 19.07.2019 року. Розгляд справи тривав по 20.11.2019 року, зокрема неодноразово були витребувані необхідні по справі докази, залучений другий відповідач та вчинені судом інші дії для розгляду справи.  
Проте, 19.11.2019 року позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, а вже 25.11.2019 року втретє звернувся до суду, з аналогічним позовом.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що наведені позивачем в клопотанні обставини не свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду.
Позивачем не доведено обставини, які об`єктивно в строк не дали йому змогу реалізувати своє право своєчасно звернутись до суду та виконати процесуальні обов`язки в рамках поданих раніше позовних заяв, оскільки позивач мав усвідомлювати те, що судом будуть прийматися певні процесуальні рішення. За таких обставин судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання про визнання причин пропуску для звернення до суду поважними та повернуто позовну заяву. 
Колегія суддів зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 рок у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.
Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 рок, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі №200/13598/19-а - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі №200/13598/19-а - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена та підписана 18 лютого 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 18 лютого 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                         Т.Г. Гаврищук 

   Судді:                                                                                                         А.А. Блохін 

                                                                                                  Г.М. Міронова