Ухвала
 
20 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 345/2812/19
провадження № 61-994ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, яка виникла в результаті донарахування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» звернувся до суду із вищевказаним позовом.
 
Позов обґрунтовувало тим, що являється оператором газорозподільної системи (далі - ГРМ), 06 лютого 2017 року комісією з представників АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» проводилася перевірка (обстеження) системи газопостачання на АДРЕСА_1 . В результаті проведеної перевірки встановлено, що за вказаною адресою споживач ОСОБА_1 (з яким укладено договір розподілу природного газу) самовільно встановив і підключив димохідну газову колонку, чим здійснював несанкціонований відбір газу без приладу обліку газу.
 
Таким чином, виявлено та зафіксовано факт несанкціонованого відбору газу та несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання. Згідно типового проекту газифікації житлових будинків на АДРЕСА_1 зазначено підключення газу тільки до плити газової.
 
Комісією складено акт про порушення № 58-КШ від 06 лютого 2017 року, у якому зафіксовано порушення кодексу газорозподільних систем: несанкціонований відбір газу без обліку приладу газу, встановлено і підключено димохідну колонку. У відмітці про усунення порушення на дату складання акту зазначено, що опус до колонки відрізано зваркою, опломбовано стрічковими пломбами різьбові з`єднання. Дружиною споживача даний акт підписано, копію акту залишено споживачу.
 
27 лютого 2017 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, комісією проведено розгляд матеріалів справи згідно складеного акту про порушення № 58-КШ від 06 лютого 2017 року, про що було складено протокол. Дружина споживача ОСОБА_2 була присутня на засіданні комісії, порушення визнала, погодилась оплатити вартість необлікованого об`єму природного газу, просила провести реструктуризацію боргу на три місяці. Таким чином, в результаті задоволення акту про порушення було складено акт розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу на суму 3 065,07 грн. Водночас відповідач вимоги оператора ГРМ щодо оплати вказаної суми коштів за самовільне підключення димохідної газової колонки проігнорував.
 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача 3 065,07 грн заборгованості, яка виникла в результаті донарахування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, а також судові витрати.
 
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франнківської області від 23 жовтня 2019 року, яке залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, позов АТ «Оператор газорозподільної системи» Івано-Франківськгаз» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи» Івано-Франківськгаз» 3 065,07 грн заборгованості, яка виникла в результаті донарахування не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, проведеного в результаті задоволення акту про порушення № 58-КШ від 06 лютого 2017 року та компенсовано за рахунок держави судовий збір сплачений при подачі позову в розмірі 1 762,00 грн та 159,00 грн.
 
09 січня 2020 року   ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року в указаній вище справі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 3 065,07 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 х 100 = 210 200).
 
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
 
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, яка виникла в результаті донарахування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Суддя 	А. І. Грушицький