Постанова
Іменем України        
27 лютого 2020 року                                                                     
м. Київ                                                                    
справа № 161/2053/13-ц
провадження № 61-22473св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
заявник (стягувач) - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,
заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року у складі судді Кирилюк В. Ф. та постанову Волинського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Данилюка В. А., Киці С. І., Шевчук Л. Я. за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитних коштів,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви
21 серпня 2019 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, яку мотивовано тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 вересня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» 253 487,59 доларів США та 408 237,31 грн заборгованості за кредитним договором № 99/08-І/02 від 02 липня 2008 року та по 1 411,50 грн судового збору з кожного. З метою звернення вказаного судового рішення до виконання Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25 березня 2014 року було видано позивачу два виконавчі листи: виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 та виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 , які були пред`явленні для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області. В подальшому постановою державного виконавця щодо боржника ОСОБА_1 08 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 42851177. 
25 лютого 2016 року з відділу державної виконавчої служби надійшла довідка                      від 22 лютого 2016 року за № 2060 про те, що вказане виконавче провадження закінчено на підставі пункту 7 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» і виконавчий лист направлено арбітражному керуючому Матвіїву В. М . Не погоджуючись із постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, стягувач оскаржив її в судовому порядку. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнано протиправною та скасовано. 
Однак, станом на день звернення, цей виконавчий лист у Луцькому районному відділі ДВС ГТУЮ Волинської області та у арбітражного керуючого Матвіїва В. М. відсутній. На підставі викладеного стягувач просить суд видати дублікат виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25 березня 2014 року щодо боржника ОСОБА_1 на виконання заочного рішення суду, ухваленого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 18 вересня 2013 року у справі                                       № 161/2053/13-ц.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року заяву представника АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа в цій цивільній справі задоволено. Ухвалено видати дублікат виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25 березня 2014 року щодо боржника ОСОБА_1 на виконання заочного рішення суду, ухваленого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 18 вересня 2013 року у справі                                               № 161/2053/13-ц за позовною заявою АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитних коштів, яким позов задоволено повністю, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк»                                               253 487,59 доларів США та 408 237,37 грн заборгованості за кредитним договором                     № 99/08-І/02 від 02 липня 2008 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 411,50 грн; стягнуто з ОСОБА_2 в користь АБ «Укргазбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі                1 411,50 грн.
Постановою Волинського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року без змін.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що виконавчий лист № 161/2053/13-ц, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, був втрачений, що унеможливлює подальше виконання рішення суду. Виконавче провадження триває, проте виконавчий лист в органах ДВС відсутній у зв`язку з його втратою, а тому, з метою захисту прав стягувача на виконання рішення, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мартинюк О. І. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду                             від 14 листопада 2019 року в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, а у справі ухвалити нове, яким у задоволенні заяви відмовити.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували тієї обставини, що питання видачі дубліката виконавчого листа вже було предметом судового розгляду за поданням державного виконавця і ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року у задоволенні подання було відмовлено і стягувачу було про це відомо. Вищевказаним рішенням було встановлено факт пропуску банком строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Доводом касаційної скарги також є те, що, на думку представника заявника, банк пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, адже постанова державного виконавця від 31 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 42851177 була скасована ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року у справі № 161/3200/16-ц, з моменту скасування постанови державного виконавця минуло 3 роки та 5 місяців, а видача його дубліката можлива тільки до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Аргументом касаційної скарги є також те, що суди не врахували також ті обставини, що стягувач не довів  факту втрати виконавчого листа, а також те, що місцевий суд приймаючи оскаржувану ухвалу не зазначив у ній правового обґрунтування та фактичних обставин справи.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Рух справи в суді касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Луцького міськрайонного суду Волинської області.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду                       від 18 вересня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 253 487,59 доларів США та 408 237,31 грн заборгованості за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 99/08-І/02 та по 1 411,50 грн судового збору з кожного.
З метою звернення судового рішення від 18 вересня 2013 року до виконання Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25 березня 2014 року було видано ПАТ АБ «Укргазбанк» два виконавчі листи: виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 та виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 , які були пред`явленні для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області.
Постановою державного виконавця щодо боржника ОСОБА_1 08 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №42851177.
25 лютого 2016 року з відділу ДВС до ПАТ АБ «Укргазбанк» надійшла довідка                                від 22 лютого 2016 за № 2060 про те, що виконавче провадження № 42851177 закінчено на підставі пункту 7 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» і виконавчий лист направлено арбітражному керуючому Матвіїву В. М .
В судовому засіданні місцевим судом встановлено, що, станом на день розгляду справи, виконавчий лист у Луцькому районному відділі ДВС ГТУЮ Волинської області та у арбітражного керуючого Матвіїва В. М. відсутній.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 жовтня 2014 року № 42851177 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 161/2053/13-ц, виданого 25 березня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 253 487,59 доларів США та 408 237,31 грн заборгованості за кредитним договором від 02 липня 2008 року                           № 99/08-І/02 та по 1 411,50 грн судового збору з кожного закінчено з посиланням на пункт сьомий частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження»                       № 606-ХІV від 21 квітня 1999  року у редакції, що діяла на час винесення постанови, тобто у зв`язку з визнанням боржника банкрутом .
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року у справі № 161/3200/16-ц постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 42851177 від 30 жовтня 2014 року було скасовано, оскільки боржником за виконавчим листом № 161/2053/13-ц, виданим 25 березня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області є фізична особа ОСОБА_1 , а не фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . Діюче на той час законодавство не передбачало процедури банкрутства фізичної особи, а тому закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV є безпідставним.
Процесуальний документ - постанова про закінчення виконавчого провадження                           № 42851177 від 30 жовтня 2014 року була скасована постановою від 22 вересня                    2016 року про скасування процесуального документу.
Виконавчий лист від 25 березня 2014 року у справі № 161/2053/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором, виданий Луцьким міськрайонним судом щодо боржника ОСОБА_1 відсутній у матеріалах виконавчого провадження № 42851177, а також відсутній і в арбітражного керуючого Матвіїва В. М., що підтверджується довідкою ВДВС Луцького РУЮ Волинської області від 22 лютого 2016 року № 2060 та листом арбітражного керуючого Матвіїва В. М. від 22 травня 2019 року.
З довідки ВДВС Луцького РУЮ Волинської області від 22 лютого 2016 року № 2060 також встановлено, що про факт отримання виконавчого документу арбітражним керуючим Матвіївим В. М. ВДВС Луцького РУЮ Волинської області не відомо.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі з таких мотивів.
Суди встановили, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 вересня                    2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» 253 487,59 доларів США та 408 237,31 грн заборгованості за кредитним договором                   від 02 липня 2008 року № 99/08-І/02 та по 1 411,50 грн судового збору з кожного.
З метою звернення судового рішення від 18 вересня 2013 року до виконання Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25 березня 2014 року було видано АТ «Укргазбанк» два виконавчі листи: виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 та виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 , які були пред`явленні для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області.
Постановою державного виконавця щодо боржника ОСОБА_1 08 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №42851177.
Процесуальний документ - постанова про закінчення виконавчого провадження                           № 42851177 від 30 жовтня 2014 року була скасована постановою від 22 вересня                    2016 року про скасування процесуального документу.
Виконавчий лист від 25 березня 2014 року у справі № 161/2053/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором, виданий Луцьким міськрайонним судом щодо боржника ОСОБА_1 відсутній у матеріалах виконавчого провадження № 42851177, а також відсутній і в арбітражного керуючого Матвіїва В. М., що підтверджується довідкою ВДВС Луцького РУЮ Волинської області від 22 лютого 2016 року № 2060 та листом арбітражного керуючого Матвіїва В. М. від 22 травня 2019 року.
З довідки ВДВС Луцького РУЮ Волинської області від 22 лютого 2016 року № 2060 також встановлено, що про факт отримання виконавчого документу арбітражним керуючим Матвіївим В. М. від ВДВС Луцького РУЮ Волинської області не відомо.
Таким чином судами попередніх інстанцій встановлено факт втрати оригіналу виконавчого листа.
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
З огляду на вищенаведене колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги стосовно того, що судами не встановлено факту втрати виконавчого листа.
Встановивши, що рішення Луцького міськрайонного суду від 18 вересня 2013 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором та судовим витратам не виконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, заборгованість боржниками не погашена, а оригінал виконавчого листа втрачено, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.
Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження                    № 14-308цс19).
Посилання в касаційній скарзі на відсутність в матеріалах справи належних доказів, які підтверджують втрату оригіналу виконавчого листа не спростовують висновків судів про наявність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа. При цьому оригінал виконавчого листа відсутній, як у самого стягувача, так і на виконанні в державній виконавчій службі. Вказані обставини заявником не спростовані. Ці доводи зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.
Щодо доводів касаційної скарги стосовно того, що суди попередніх інстанцій не врахували тієї обставини, що питання видачі дубліката виконавчого листа вже було предметом судового розгляду за поданням державного виконавця і ухвалою суду                        від 29 жовтня 2018 року у задоволенні подання було відмовлено і стягувачу було про це відомо крім того вищевказаним рішенням було встановлено факт пропуску банком строку пред`явлення виконавчого листа до виконання колегія судів зазначає наступне.
Апеляційним судом було правильно встановлено, що відомостей про повернення виконавчого листа стягувачу матеріали справи не містять, як і не містять доказів надсилання його арбітражному керуючому, постанова про закінчення виконавчого провадження скасована судом, а тому доводи касаційної скарги про пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання необґрунтовані.
Щодо доводів касаційної скарги про те, що місцевий суд приймаючи оскаржувану ухвалу не зазначив у ній правового обґрунтування та фактичних обставин справи колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	І. М. Фаловська