Справа № 161/16789/19 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/45/20  Категорія: 84 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
13 січня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання - Губарик К. А.,
боржника - ОСОБА_1 ,
представника боржника - ОСОБА_2 ,
представника державної виконавчої служби - Ледвовка В. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця, за апеляційною скаргою Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року,

                                                   В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця, мотивуючи вимоги тим, що 04.10.2016 року державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Луцька Бобик О. М. неправомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52532642 щодо боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом від 22.07.2016 року № 161/9471/15-ц,  виданим Луцьким міськрайонним судом,  відповідно до якого з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11253554000 від 16.11.2007 року . Скарга мотивована тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була надіслана державним виконавцем рекомендованим листом не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржнику. Як вбачається з постанови про відкриття провадження, то вона винесена 04.10.2016 року, строк для добровільного виконання виконавчого листа встановлений до 11.10.2016 року.    
Крім того, ОСОБА_1 в межах даного виконавчого провадження оскаржила дії старшого державного виконавця Ледвовка В.М. щодо винесення ним постанови від 17.09.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, покликаючись на те, що ним попередньо не було перевірено наявність у неї коштів на рахунках та іншого майна, на яке можна було би звернути стягнення, що не відповідає п. 1 ст. 68 Закону "Про виконавче провадження". Заявниця зазначала, що станом на 20.10.2017 року кредитор ПАТ «УкрСиббанк» анулював заборгованість  за кредитним договором № 11253554000 від 16.11.2007 року, тобто заборгованість була відсутня, проте державний виконавець розпочав виконавчі дії за виконавчим листом. Враховуючи наведене, просила визнати дії державних виконавців неправомірними і скасувати вказані постанови.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бобик О. М. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року № 52532539 та державного виконавця цього ж відділу Ледвовка В. М. по винесенню постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.09.2019 року за виконавчим листом № 161/9471/15-ц Луцького міськрайонного суду, виданим 22.07.2016 року. Скасовано дані постанови.  
Не погоджуючись із даною ухвалою суду, Перший відділ Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (на даний час Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що при проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52532539 та при винесенні оскаржуваних постанов державними виконавцями повністю дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» з метою ефективного виконання рішення суду, а тому в задоволенні скарги слід відмовити, скасувавши ухвалу суду першої інстанції.
Відзиви на апеляційну скаргу в даній справі не подавались.
В суді апеляційної інстанції старший державний виконавець Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Ледвовк В. М. підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.
Боржник ОСОБА_1 , представник боржника адвокат Мисковець О. Ю. апеляційну скаргу не визнали та просили залишити її без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки державним виконавцем вимоги закону при відкритті виконавчого провадження виконано не було, а саме копія постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника рекомендованим листом направлена не була, борг за кредитним договором ОСОБА_1 перед стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» відсутній,  при зверненні стягнення на заробітну плату від 17.09.2019 року ним не встановлено даних про наявність коштів у боржника на рахунках в банку чи інших фінансових установах, наявне у неї майно, на яке можна було би звернути стягнення для погашення боргу, а доводи заявника не спростовано державним виконавцем, то суд дійшов висновку, що постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10. 2016 року та про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 17.09.2019 року з виконання виконавчого листа № 161/9471/15-ц від 22.07.2016 року підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і воно є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.   
Згідно з приписами ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Судом встановлено, що 04.10.2016 року щодо боржника ОСОБА_1 державним виконавцем Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Бобик О. М. відкрито виконавче провадження № 52532642 з виконання виконавчого листа № 161/9471/15-ц, виданого 22.07.2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 60381,23 доларів США та 26982 грн 55 коп. пені, а також судових витрат по 1827 грн з кожного (а.с.7).
Постановою старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Ледвовка В. М. в межах ВП № 52532642 на підставі відповіді ПФУ винесено постанову від 17.09.2019 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.3).
Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка вказаних учасників справи, які належним чином повідомлені про дату , час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції розглянув справу за даною скаргою без участі заявника та державного виконавця, зазначивши, що учасники справи в судове засідання не з"явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Разом з тим, у справі відсутні документи, які свідчили би про належне повідомлення державного виконавця про час та місце судового розгляду справи. У зв`язку з цим судом не досліджувалися матеріали виконавчого провадження та належним чином не перевірялись доводи заявниці ОСОБА_1 щодо незаконності дій з винесення постанов державними виконавцями, оскільки в матеріалах справи наявними були лише копії оскаржуваних постанов, доданих заявницею до скарги.
З метою належного та об`єктивного розгляду справи судом апеляційної інстанції оглянуто і досліджено в судовому засіданні надані державним виконавцем матеріали виконавчого провадження № 52532642.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 04.10.2016 року до Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції надійшла заява стягувача АТ «УкрСиббанк» про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 161/9471/15-ц, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 22.07.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 60381,23 доларів США та 26982 грн 55 коп. пені, а також судових витрат по 1827 грн з кожного.
04.10.2016 року державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бобик О. М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 52532642) за вказаним виконавчим листом.
Із супровідного листа від 19.10.2016 року вбачається, що постанова від 04.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження надсилалася боржнику ОСОБА_1 , а також стягувачу.
Державним виконавцем як у 2016 році, так і в 2019 році проводились виконавчі дії з примусового виконання даного виконавчого листа, направлялись запити до відповідних органів з метою встановлення майнового стану боржниці, її доходів, зокрема щодо місця її роботи, наявності нерухомого майна у власності. 
Оскільки іншого майна та доходів, крім заробітної плати, не було встановлено, то постановою від 17.09.2019 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника і направлено для виконання за місцем її роботи (а.с.3).
Разом з тим, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заявниця ОСОБА_1 ствердила, що дійсно на час винесення оскаржуваної постанови у неї були відсутні кошти на рахунках банку та інше майно для погашення заборгованості за виконавчим листом, та не було інших доходів, крім заробітної плати.
Як видно із виконавчого провадження, заява про повернення виконавчого документа стягувачу від АТ «УкрСиббанк» надійшла до виконавчої служби тільки 01.10.2019 року і 02.10.2019 року було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Відповідно до  ст. 31 Закону (в попередній редакції) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанови про відкриття виконавчого провадження, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як видно зі змісту скарги та пояснень заявниці і її представника в судовому засіданні, єдиною підставою для оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року є неналежне направлення копії цієї постанови для відому боржниці.
Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що не направлення виконавцем  рекомендованим листом та не отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження не свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження. Рішення суду не може не виконуватись із формальних підстав. Встановлення факту відсутності в матеріалах виконавчого провадження доказів направлення рекомендованим листом скаржнику оскаржуваної постанови не є підставою для її скасування.
Разом з тим, безпідставними та необґрунтованими є також доводи заявниці в частині протиправності дій державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 17.09. 2019 року, оскільки ці доводи не підтверджені жодними доказами, а натомість спростовані матеріалами виконавчого провадження, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, а тому взяті без достатніх підстав до уваги при  постановленні оскаржуваного судового рішення. 
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.  
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця є безпідставною, а ухвала суду про задоволення скарги такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права, а тому ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.
Як визначено ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а тому стягненню з ОСОБА_1 на користь Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області підлягає судовий збір, сплачений останнім за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року в даній справі скасувати.
В задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 про визнання  дій  державних виконавців та скасування постанов - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Головного територіального  управління  юстиції у Волинській області (код ЄДРПОУ 34827061) 1921,00 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 копійок) сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді