ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19723/19                                                Головуючий у І інстанції - Літвінова А.В.
                                                                                  Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

П О С Т А Н О В А
            І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

  20 січня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Глущенко Я.Б., Лічевецького І.О.,                                                      
                        при секретарі:                  Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби України про визнання протиправними та скасування постанови, -

   В С Т А Н О В И Л А:

Міністерство оборони України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Київ з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 вересня 2019 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 59770235 про накладення штрафу на Міністерство оборони України у розмірі 10 200,00 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправно прийнято постанову від 26 вересня 2019 року ВП № 59770235. Позивачем наголошено на тому, що резолютивна частина рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі              № 340/717/19 містить зобов`язання прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Так, Позивачем зазначено, що рішення суду було повністю фактично виконано Міністерством оборони України, виконавче провадження повинно бути закінчено, а постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 вересня 2019 року ВП № 59771099 про накладання штрафу підлягає скасуванню.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги  Міністерство оборони України. 
В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема, Позивач зазначає, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі  № 340/717/19  комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуті документи ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку № 975. Крім того, при прийнятті рішення Комісія Міністерства оборони України керувалась висновками Верховного Суду викладеними в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 822/220/18 які є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.
За приписами частини 7 статті 287 КАС України     суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч. 1     ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 59770235 по виконанню виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року                             № 340/717/19  про зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду III групи з 30 жовтня 2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) та статей 16 - 163  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.08.2019 відкрито виконавче провадження з виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 340/717/19 (виконавчий лист від 31 липня 2019 року) та зобов`язано Міністерство юстиції України виконати вказане рішення протягом 10 робочих днів.
У зв`язку з невиконанням Міністерством юстиції України рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 340/717/19 (виконавчий лист від 31 липня 2019 року), Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення на штрафу на Міністерство оборони України у розмірі 5 100,00 грн. від 09 вересня 2019 року ВП № 59770235.
Надалі, Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення на штрафу на Міністерство оборони України у розмірі 10 200,00 грн. від 26 вересня 2019 року ВП № 59770235.
Позивач, вважаючи вказану постанову від 26 вересня 2019 року ВП № 59770235 про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн. протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством оборони України не надано жодних доказів на підтвердження факту своєчасного направлення до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяви про закінчення виконавчого провадження від 18 вересня 2019 року вих. № 248/6702 із доказами повного виконання рішення суду у справі № 340/717/19, до винесення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оскаржуваної постанови від 26 вересня 2019 року ВП № 59770235. Державним виконавцем не порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а підстави для визнання протиправною, скасування постанови від 26 вересня 2019 року ВП № 59770235 про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн., відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 2     ст. 19 Конституції України     органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією     та законами України.
Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до      закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до статі 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2, частиною 4 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
За приписами  частини 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З викладених норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі               № 340/717/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправним та скасовано пункт 15 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 19 від 15 лютого 2019 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду III групи з 30.10.2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку № 975 та статей 16 - 163  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
09 серпня 2019 року виконавче провадження ВП № 59770235 відкрито для примусового виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 340/717/19 про зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду III групи з 30.10.2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку № 975 та статей 16 - 163  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з невиконанням Міністерством юстиції України рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 340/717/19 (виконавчий лист від 31 липня 2019 року), Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення на штрафу на Міністерство оборони України у розмірі 5 100,00 грн. від 09 вересня 2019 року ВП № 59770235.
На виконання постанови у справі № 340/717/19 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було розглянуто подані документи ОСОБА_1 та відповідно до витягу з протоколу від 13 вересня 2019 року № 122 (затвердженого 16 вересня 2019 року) прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, у зв`язку із неподанням ним необхідних документів, а саме документу що свідчить про причини і обставини отриманих ним травм (а.с. 68). Також, при розгляді поданих документів комісією було враховано позицію Верховного Суду зазначену в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18 в аналогічних правовідносинах.
Пунктом 11   Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори чи проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975  серед переліку документів, що подаються на розгляд комісії прямо передбачена наявність документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Таким чином, Міністерством оборони України виконано рішення суду, яким було зобов`язано останнього прийняти рішення за результатами розгляду питання про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вимог  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  та  постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори чи проходження служби у військовому резерві».
Як вбачається з матеріалів справи заявою про закінчення виконавчого провадження заступником директора Департамента фінансів Міністерства оборони України (яка зареєстрована 18 вересня 2019 року за № 248/6702) було повідомлено Відповідача про виконання постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року  у справі № 340/717/19 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги.
Повідомлено, що 13 вересня 2019 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто заяву Позивача та прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності (витяг з протоколу від 16 вересня 2019 року № 122).
Просив закінчити ВП № 59770235 у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення та винести відповідну постанову.
Разом з тим, Міністерством оборони України не надано жодних доказів ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції на підтвердження факту своєчасного направлення до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вказаної заяви про закінчення виконавчого провадження від 18.09.2019 року вих. № 248/6702 із доказами повного виконання рішення суду у справі № 340/717/19, до винесення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оскаржуваної постанови від 26.09.2019 року ВП № 59770235.
26 вересня 2019 року державним виконавцем, на підставі  ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 10 200,00 грн., оскільки станом на 26.09.2019 року (дата винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу) Міністерством оборони України не повідомлено державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Як встановлено колегією суддів 07 жовтня 2019 року до Міністерства юстиції України надійшла заява Департаменту фінансів Міністерства оборони про закінчення виконавчого провадження. До заяви додано витяг з протоколу засідання комісії № 122 затверджений 16.09.2019 року, яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зазначена заява зареєстрована у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2019 року № 22942-26-19, що підтверджується копією реєстраційної-контрольної картки  (а.с. 66, 67).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що державним виконавцем не порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а підстави для визнання протиправною, скасування постанови від 26 вересня 2019 року ВП № 59770235 про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн., відсутні.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 вересня 2019 року ВП № 59770235 про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи Міністерства оборони України щодо своєчасного направлення заяви про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 340/717/19, оскільки ним  не надано будь-яких доказів на підтвердження своєчасного направлення до Відповідача заяви про закінчення виконавчого провадження від 18.09.2019 року вих. № 248/6702 і виконання судового рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Також, колегія суддів враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями    ст. 242 КАС України    рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1    ст. 315 КАС України    за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до    ст. 316 КАС України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Міністерства оборони України викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241,   242, 243,   287, 308,   310,   315,   316,   321,   322,   325,   328,   329, 331   Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
      
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                       В.П. Мельничук

                      Судді:                                                                       Я.Б. Глущенко

                                                                                                           І.О. Лічевецький