КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року                                                                                                          місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 753/16994/18                                            
номер провадження: 22-ц/824/486/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Волошиновича Олега Петровича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року у складі судді Колесника О.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позовна заява мотивована тим, що 13 квітня 2018 року між ОСОБА_2 та    ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняв у власність грошові кошти в розмірі 1 819 044 грн 50 коп., що станом на 13 квітня 2018 року за офіційним курсом Національного банку України становило 70 000,00 доларів США на строк до 13 травня 2018 року. На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 13 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1001, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 140,74 кв.м, житловою площею 81,81 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1371942480000.
Зазначала, що у визначений договором позики строк ОСОБА_1 грошові кошти   не повернув та станом на 30 серпня 2018 року заборгованість за договором позики становила 1 967 700 грн 00 коп. Тому 10 липня 2018 року позивач на адресу відповідача направила вимогу про усунення порушень, яка була отримана останнім 17 липня 2018 року. Однак ОСОБА_1 залишив вимогу позивача без виконання.
З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_2 просила в рахунок погашення боргу за договором позики від 13 квітня 2018 року, який станом на 30 серпня 2018 року становить 1 967 700 грн 00 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 140,74 кв.м, житловою площею 81,81 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1371942480000, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №995, шляхом надання ОСОБА_2 права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві з наданням всіх повноважень продавця за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеному на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у даній справі.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року залучено до участі у справі ОСОБА_3 як третю особу.
У судовому засіданні 22 жовтня 2019 року представник ОСОБА_3 - адвокат               Пелех В.В. заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі                            п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 753/5116/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація»), ОСОБА_1 , треті особи: Київська філія комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний О.С., ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває вказана вище цивільна справа № 753/5116/18, а тому ухвалення судом рішення у вказаній справі буде мати значення для розгляду даної цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки у разі задоволення позову ОСОБА_3 буде скасовано ряд записів про право власності та інших реєстраційних дій, в тому числі, запис про передачу спірної квартири ОСОБА_1 в іпотеку ОСОБА_2 .
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року зупинено провадження у даній справі до розгляду і набрання законної сили рішенням Дарницького районного суду міста Києва у цивільній справі № 753/5116/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація», ОСОБА_1 , треті особи: Київська філія комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний О.С., ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, представник ОСОБА_1 - адвокат Волошинович О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання рішенням Дарницького районного суду міста Києва у цивільній справі № 753/5116/18, оскільки ОСОБА_3 заявив віндикаційний позов та не оспорює договори купівлі-продажу спірної квартири, укладені між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , ОСОБА_4 і   ОСОБА_1 , а також не оспорює договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з огляду на те, що договір про участь у фінансуванні будівництва за своєю природою не є договором купівлі-продажу квартири. Вказує, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики, який забезпечений іпотекою квартири. Вказані докази надані позивачем до суду, а тому вважає, що у суду першої інстанції не було перешкод для їх оцінки та прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, зазначає, що у разі задоволення позову ОСОБА_3 він стане іпотекодавцем за договором іпотеки, що не створює перешкод для вирішення спору про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної  скарги до апеляційного суду не направили. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції керувався п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України й виходив з того, що предметом спору у даній справі є звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 за договором позики, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , право власності на яку останній набув 13 квітня 2018 року. А в цивільній справі №753/5116/18, яка перебуває в провадженні  Дарницького районного суду міста Києва, ОСОБА_3 просить визнати правочин по відчуженню саме цієї квартири недійсним та витребувати її з чужого незаконного володіння, який датований більш ранішим терміном. Тому суд дійшов висновку, що   провадження у даній справі підлягає зупиненню до розгляду цивільної справи №753/5116/18.
Проте з наведеними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав. 
З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила в рахунок погашення боргу за договором позики від 13 квітня 2018 року, укладеного між нею та ОСОБА_1 , який станом на 30 серпня 2018 року складає 1 967 700 грн 00 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 140,74 кв.м, житловою площею 81,81 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1371942480000, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №995, шляхом надання ОСОБА_2 права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві з наданням всіх повноважень продавця за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеному на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження.
Також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №753/5116/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація», ОСОБА_1 , треті особи: Київська філія комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний О.С., ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, відновлення становища, що існувало до порушення. Наведені обставини підтверджується наявною у матеріалах справи ксерокопією ухвали судді  Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року про прийняття позовної заяви до провадження (а.с.79-80).
Згідно з вимогами п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У пункті 33 (абз.4) постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня  2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Таким чином, необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати значення для іншої справи.
У справі, яка розглядається, предметом спору єзвернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 13 квітня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором позики від 13 квітня 2018 року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .  
Підставою для зупинення провадженні у даній справі став факт розгляду судом цивільної справи №753/5116/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація», ОСОБА_1 , треті особи: Київська філія комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний О.С., ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, відновлення становища, що існувало до порушення. 
Із заяви про збільшення позовних вимог від 22 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 просить суд визнати недійсним договір про участь у ФФБ № 408 від 10 січня 2013 року, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація» та                   ОСОБА_5 ; витребувати з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 . Застосувати наслідки витребування майна шляхом відновлення становища, що існувало раніше, а саме: скасувати запис про право власності № 22702397, державна реєстрація якого здійснена 06 жовтня 2017 року о 12:27:08, підставою внесення якого є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37446680 від 06 жовтня 2017 року о 13:41:57, прийняте ОСОБА_6 , Київська філія комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», м. Київ; скасувати запис про право власності № 23777334, державна реєстрація якого здійснена                 06 грудня 2017 року о 16:31:18, підставою внесення якого є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38563457 від 06 грудня 2017 року о 16:40:56, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задорожним О.С.; скасувати запис про право власності № 25716183, державна реєстрація якого здійснена 13 квітня 2018 року о 17:13:11, підставою внесення якого є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40627855 від 13 квітня 2018 року о 17:23:45, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмирук О.В.; скасувати запис про іпотеку № 25717135, державна реєстрація якого здійснена 13 квітня 2018 року о 18:54:20, підставою внесення якого є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40629067 від 13 квітня 2018 року о 19:28:25, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В.; скасувати запис про обтяження   № 25717180, державна реєстрація якого здійснена 13 квітня 2018 року о 19:03:13, підставою внесення якого є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40629161 від 13 квітня 2018 року о 19:51:14, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмирук О.В. (а.с.106-108).
Проте, суд першої інстанції на порушення вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, відновлення становища, що існувало до порушення, виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги, причинний матеріально-правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, а тому дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі до вирішення позову про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, відновлення становища, що існувало до порушення.
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право учасників процесу на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.
Колегія суддів враховує, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У зв`язку із цим суди не повинні допускати випадків безпідставної відмови у відкритті провадження у справі або необґрунтованого закриття провадження у справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також фактів незаконного залишення заяв без руху, без розгляду, повернення їх позивачам або необґрунтованого зупинення провадження у справах, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ (роз`яснення, які містяться у пункті 8 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення).
Відповідно до ч.2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Матеріали справи свідчать про те, що дана справа знаходиться в суді із серпня 2018 року, тому необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 308/10189/15-ц, від 07 листопада 2018 у справі № 1522/27468/12, від 05 вересня 2019 у справі № 910/5425/18, від 09 жовтня 2019 у справі № 658/516/18 та від 20 листопада 2019 у справі № 306/1785/16-ц.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України та всупереч принципу ефективності судового процесу.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на  підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Волошиновича Олега Петровича задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                          
 
Судді: