КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №2-1622/11                                                                           Головуючий у І інстанції Шкірай М.І.
Провадження №22-ц/824/977/2020                                                   Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
 
судді-доповідача                                                      Голуб С.А.,  
            суддів:                                                                      Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання                 Сакалоша Б.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИЛА:
 
У жовтні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду першої інстанції із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, посилаючись на те, що 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №949/К, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» від ПАТ «Дельта Банк» перейшли права та обов`язки кредитора, а тому просило суд першої інстанції замінити стягувача на його правонаступника за виконавчим листом № 2-1622/11, виданого Голосіївським районним судом м. Києва.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року було відмовлено в задоволенні заяви про заміну стягувача його правонаступником.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що до заяви про заміну стягувача його правонаступником заявник ТОВ «Вердикт Капітал» було долучено всі докази на підтвердження відступлення права вимоги до нового кредитора, в тому числі платіжне доручення № 5 від 08 листопада 2018 року про перерахунок коштів у розмірі 1 386 930,00 грн.
            На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ТОВ «Вердикт Капітал» просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача правонаступником задовольнити.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає розгляду справи.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомили.
Так, судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 повернулася до суду апеляційної інстанції без вручення з відміткою «адресат відсутній».
Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Таким чином, судова повістка, що була адресована ОСОБА_1 вважаюєся доставленою, оскільки надсилалася судом на останню відому суду адресу. Про зміну місця проживання, перебування чи місцезнаходження учасник справи суд не повідомляв.
З урахуванням того, що неявка учасників справи не перешкоджає подальшому розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
            Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, враховуючи наступне.
            Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «Кредитпромбанк» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» або факту того, що ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк».
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
            Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції не встановлено всіх обставин, що мають значення при вирішенні питання щодо заміни стягувача його правонаступником, а тому оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість 132 518 грн. 73 коп., 1325,18 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Крім того, звернуто стягнення на предмет застави.
20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк», та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.
09 листопада 2018 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №949/К, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 49.44/70/07-А, що підтверджується додатком №1 до вказаного договору та актом приймання-передачі оригіналів кредитних договорів,договорів застави (іпотеки), поруки, тощо, за кредитами, права вимоги за якими придбані згідно протоколу торгів №UA-EA-2018-09-21-000004-b від 18 жовтня 2018 року.
Відповідно до платіжного доручення №5 від 08 листопада 2018 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило на рахунок ПАТ «Дельта Банк» 1386930 грн. за придбання активів згідно з протоколом торгів №UA-EA-2018-09-21-000004-b від 18 жовтня 2018 року.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.52 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги).
            Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:
- купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК);
- дарування (ч.2 ст.718 ЦК);
- факторингу (глава 73 ЦК).
Згідно із ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
            Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14.
Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Як вбачається з матеріалів справи, заявником були подані до суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження того, що у спірних правовідносинах відбулася заміна стягувача, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви та заміни стягувача його правонаступником.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про відмову в задоволенні заяви про заміну стягувача правонаступником з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача правонаступником. 
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 442 ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б) у цивільній справі № 2-1622/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: