УХВАЛА

12 лютого 2020 року 
Київ
справа №2-а-524/11
адміністративне провадження №К/9901/4061/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів:  Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №2-а-524/11 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1. звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2011, залишеною без змін ухвалою  Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011, позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з порушенням вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з 75 % мінімальної пенсії за віком, та державну пенсію не менше 8 мінімальних пенсій за віком за період з 24 червня 2010 року.
На виконання судового рішення позивачці були видані виконавчі листи для пред'явлення їх до виконання.
16.01.2019 позивачка звернулася до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 2а-524/11, а саме просила зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві подати у встановлений судом строк Звіт про виконання судового рішення, а також за наслідками розгляду Звіту Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про виконання судового рішення суду, або в разі неподання такого звіту, встановити новий строк подання Звіту, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві, як відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.05.2019 частково задоволено заяву ОСОБА_1. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили подати Звіт про виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2011 у справі №№2-а-524/11.
На виконання ухвали суду від 08.05.2019 ГУ ПФУ в м. Києві подано Звіт про виконання судового рішення від 04.02.2011, відповідно до якого зазначено, що судове рішення виконано у повному обсязі.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.08.2019 частково задоволено заяву позивачки про розгляд звіту про виконання судового рішення у даній справі. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили подати Звіт про виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2011 у справі №2-а-524/11.
На виконання ухвали суду від 12.08.2019 ГУ ПФУ в м. Києві подано Звіт про виконання судового рішення від 04.02.2011, відповідно до якого зазначено, що судове рішення виконано у повному обсязі.
Встановлено, що постановою про повернення виконавчого документу підтверджено, що Управлінням на виконання судового рішення здійснено нарахування боргу у сумі 67431, 00 грн., які нею були фактично отримані. Відкриті виконавчі провадження щодо виконання судового рішення від 04.02.2011 у справі № 2а-524/2011 - відсутні.
Позивачка, вважаючи, що судове рішення по справі  №2-а-524/11 не виконано, оскільки їй до виплати підлягала значно вища сума, втретє звернулася до суду із заявою про повторний розгляд Звіту про виконання судового рішення.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2019, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020, в задоволенні заяви відмовлено.
Позивачка 11.02.2020 звернулася до суду касаційної інстанції з даною касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 15.01.2020 №460-IX) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Так, пунктами 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України  визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо; повернення заяви позивачеві (заявникові);
відмови у відкритті провадження у справі;
залишення позову (заяви) без розгляду;
закриття провадження у справі;
відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами;
заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Отже, серед переліку ухвал суду першої інстанції, які після перегляду в апеляційному порядку, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, відсутня ухвала суду першої інстанції щодо питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, ухвала Деснянського районного суду м. Києва та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду, ухвалені за результатами розгляду заяви про розгляд звіту про виконання судового рішення, не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 294, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №2-а-524/11.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик
А.І. Рибачук,
Судді Верховного Суду