Справа № 346/4531/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/199/20 
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року                 м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Девляшевського В.А.,
                       суддів:                Томин О.О., Фединяка В.Д.,
                       секретаря                Бойчука Л.М.,
                       з участю:                 представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
                                               представника ПАТ «Дельта Банк» - Мусієнко М.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Трачук Людмили Владиславівни про припинення правовідношень за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням, припинення іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання належним його виконанням, за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Веселовим В.М. 07 травня 2018 року, повний текст якого складено 07 травня 2018 року,
в с т а н о в и в:
У серпні 2016 року ОСОБА_1 пред`явила до ПАТ «Дельта Банк», приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В. позов про припинення правовідношень за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням, припинення іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання належним його виконанням. Позовні вимоги були мотивовані тим, що 13 жовтня 2011 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір кредитної лінії №ВКЛ-2007697, за умовами якого Банк надав їй кредитні кошти у розмірі 192 000 грн, зі сплатою 25,99% річних за користування грошовими коштами та кінцевим терміном повернення до 12 жовтня 2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором між ПАТ «Дельта Банк» та нею було укладено договір іпотеки б/н від 13 жовтня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу за №2658, предметом якого були: житловий будинок загальною площею, 147,3 кв.м, житловою площею 89,7 кв.м, що складається з житлового будинку, гаражу, літньої кухні, криниці, огорожі, замощення та земельна ділянка загальною площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані у АДРЕСА_1 , які належать іпотекодавцю на праві приватної власності. Також позивач вказувала, що умови зазначеного кредитного договору вона виконала у повному обсязі, що підтверджується відповідною довідкою №13/0203-0018 від 02 березня 2015 року про відсутність станом на 02 березня 2015 року заборгованості по тілу відсотках по кредиту. На підставі зазначеної вище довідки вона у 2015 році звернулась до Коломийського міськрайонного суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» та приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В. про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та припинення запису в реєстрі іпотек. При цьому, ОСОБА_1 вказувала, що звертаючись до суду у 2015 році, вона не заявляла вимогу про визнання судом факту належного виконання основного зобов`язання, оскільки вважала його виконаним. Однак, в процесі розгляду справи апеляційним судом, банком було надано суду іншу довідку, в якій було зазначено про наявність у неї заборгованості за зобов`язаннями, що виникли із кредитного договору. За результатами розгляду даної справи рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року її позовні вимоги було задоволено. Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні її позовних вимог. Скасовуючи дане рішення, апеляційний суд звернув увагу на те, що після отримання позивачкою у банку довідки про відсутність заборгованості по тілу кредиту та відсотках від 02 березня 2015 року, остання звернулась після цього 06 березня 2015 року до банку із заявою-клопотанням про скасування штрафних санкцій за кредитним договором від 13 жовтня 2011 року, що вказує на її обізнаність з існуванням такої заборгованості. Посилаючись на те, що лише під час розгляду вищезазначеної справи судом їй стало відомо про те, що банк не визнає факту виконання нею у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, а також на те, що вона в повному обсязі виконала умови кредитного договору, просила позов задовольнити.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Постановлено припинити правовідношення між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №ВКЛ -2007697 від 13 жовтня 2011 року у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань у повному обсязі за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року. Також постановлено припинити іпотеку згідно Іпотечного договору ВРН №042689 від 13 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Трачук Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2658, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року належним його виконанням. Крім того, постановлено стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 551 грн судового збору.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не виконувала належним чином свої зобов`язання по поверненню заборгованості по кредитному договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 28 серпня 2015 року становила 405 745,81 грн, та станом на 20 жовтня 2016 року не погашена. Також представник апелянта вказує, що додана ОСОБА_1 до позовної заяви довідка щодо відсутності заборгованості по тілу кредиту та відсоткам не містить жодного посилання на повне виконання умов кредитного договору та на відсутність пені, штрафів, нарахованих за умовами кредитного договору. В даній довідці також не зазначено, яка саме заборгованість по тілу кредиту та відсоткам відсутня, а саме поточна чи прострочена. Крім того, зазначає представник ПАТ «Дельта Банк», дана довідка готується та надсилається головним офісом АТ «Дельта Банк» протягом 30 днів з моменту повного погашення заборгованості без будь-якого звернення клієнта. Заступник начальника Львівського відділення АТ «Дельта Банк» без будь-яких повноважень самовільно видав позивачу довідку про відсутність заборгованості. На думку представника ПАТ «Дельта Банк», оскільки зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконані, укладений іпотечний договір є дійсним, предмет іпотеки не втрачений та не реалізований і право власності на нього АТ «Дельта Банк» не набував, а тому відсутні і правові підстави для припинення дії договору іпотеки та зняття обтяження по нерухомому майну, яке перебуває в заставі банку. Посилаючись на вищенаведене, апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримав. Рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати.
Представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечив, пояснивши, що обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 підтверджено, зокрема, висновком судової економічної експертизи №02/7-17 від 06 липня 2017 року, копією рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року, яке перебуває у законній силі. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому є підстави для припинення правовідношень за кредитним договором у зв`язку з його виконанням та припинення договору іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання. Крім того, суд першої інстанції спростував твердження відповідача про наявність у ОСОБА_1 заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту і відсотків та інших штрафних санкцій відсутністю належного розрахунку такої пені та штрафних санкцій. Також суд першої інстанції застосував до вказаних відповідачем сум пені спеціальну позовну давність в один рік, оскільки відповідач з часу виникнення права на позов, тобто з часу останньої оплати, а саме з 25.02.2015 року та протягом одного року до суду про стягнення цих заборгованостей не звертався. З цими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на таке. 
Спірні правовідносини виникли з приводу належності виконання позивачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки і наявності підстав для визнання цих договорів такими, що припинили дію. 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.
За змістом частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку).
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).
Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2007697, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 192 000 грн зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 % річних та кінцевим терміном повернення до 12 жовтня 2014 року. Кредит надано позичальнику на фінансування поточної діяльності (т.1, а.с.7-13).
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передала ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 147,3 кв.м, житловою площею 89,7 кв.м, що складається з житлового будинку, гаражу, літньої кухні, криниці, огорожі, замощення, а також земельну ділянка площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер – 2610600000:25:003:0054, які розташовані у АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 16-24). Відповідно до п. 2.3.6 іпотечного договору, загальна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін становить 480 954, 92 грн. Вказаний іпотечний договір посвідчений Трачук Л.В. - приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 2658. Цього ж дня, 13.10.2011 року, приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Трачук Л.В. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням цього іпотечного договору накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна – житлового будинку та земельної ділянки, які належать ОСОБА_1 , до припинення чи розірвання договору, та зареєстровано в реєстрі за № 2659.(а.с 15).
Згідно довідки №13/0203-0018 від 02 березня 2015 року за підписом заступника начальника по роботі з малим та середнім бізнесом АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_1 станом на 02 березня 2015 року відсутня заборгованість по тілу та відсотках по кредиту за кредитним договором № ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 року (т.1, а.с 15).
Разом з тим, згідно довідки №7798 від 02 вересня 2015 року директора Департаменту контролю кредитних ризиків юридичних осіб ОСОБА_4 заборгованість ФОП ОСОБА_1 по кредитному договору №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року станом на 28 серпня 2015 року складає 405 745,81 грн, з яких: 20 227,76 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 358 764,09 грн – пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 19 956,37 грн – пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 982,92 грн – сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 54,67 грн – сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів; 5 760 грн – штраф 3% від загальної суми отриманих кредитних коштів (т.1, а.с. 129).
В ході розгляду даного спору ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2017 року за заявою представника позивача було призначено судову економічну експертизу на предмет відповідності відомостей, викладених у довідці ПАТ «Дельта Банк» №7798 від 02 вересня 2015 року розрахунковим документам щодо погашення ОСОБА_1 кредиту, а також встановлення дійсної суми заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» (т.2, а.с.168-169). Згідно висновку судового експерта Морозової О.С. №02/7-17 від 06 липня 2017 року документально-розрахунково підтверджується заборгованість ФОП ОСОБА_1 за нарахованими відсотками згідно Договору кредитної лінії ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року в сумі 57,24 грн, документально-розрахунково підтверджується заборгованість ФОП ОСОБА_1 по нарахованій пені за несвоєчасне повернення кредиту згідно Договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року в сумі 140293,2 грн.; документально-розрахунково підтверджується заборгованість ФОП ОСОБА_1 по нарахованій пені за несвоєчасне повернення відсотків згідно Договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року в сумі 29753,26 грн (т. 2, а.с.174-182).
Крім того, апеляційний суд зауважує, що дані довідки були також предметом дослідження щодо наявності чи відсутності заборгованості у ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» не лише при розгляді даного спору, а й при вирішенні спору за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В. про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та припинення запису в реєстрі іпотек. Зокрема встановлено, що 14 березня 2016 року Коломийським міськрайонним судом було ухвалено рішення по даній цивільній справі №346/3338/15-ц, яким позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року, яке перебуває у законній силі, апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» задоволено, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року по справі №346/3338/15-ц скасовано та відмовлено у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_1 . Колегія суддів дійшла висновку про наявність у ОСОБА_1 станом на 28 серпня 2015 року істотної заборгованості за кредитним договором, а саме заборгованості у розмірі 405 745,81 грн, з яких: 20 227,76 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 358 764,09 грн – пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 19 956,37 грн – пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 982,92 грн – сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 54,67 грн – сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів; 5 760 грн – штраф 3% від загальної суми отриманих кредитних коштів. (т. 2, а.с. 224-229). 
Однак, на думку колегії суддів, вищезгадане рішення апеляційного суду від 18 квітня 2016 року не є преюдиційним для вирішення даного спору, оскільки на час розгляду справи у 2016 році не було ані висновку експерта з зазначенням боргу позивачки перед банком по відсоткам, ані розрахунку пені та основного кредитного зобов`язання.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2018 року та постановою Верховного Суду від 01 червня 2018 року у справі №909/881/17 відмовленоу позові ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентах по договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року в розмірі 20 227,76 грн. Даними судовими рішеннями констатовано відсутність заборгованості по нарахованим відсоткам станом на 02.09.2015 року, оскільки немає заборгованості по кредиту (т.3, а.с. 53-60).
Обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду, встановлені згаданими вище судовими рішеннями господарських судів, що набрали законної сили, згідно ч.4 ст.82 ЦПК України є преюдиційними фактами, які не потребують доказуванню при розгляді даної справи, в якій беруть участь ті самі особи, що були сторонами у іншій названій вище справі. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони, які брали участь у справі, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Апеляційний суд зауважує, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач виконала свої зобов`язання по кредитному договору перед відповідачем, її право на користування своєю власністю, а саме заставним майном всупереч ст. 321 ЦК України є порушеним, а тому є підстави для задоволення позову.
Апеляційний суд відхиляє доводи представника ПАТ «Дельта Банк» про наявність у позивача заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту і відсотків та штрафних санкціях станом на 28 серпня 2015 року, що унеможливлює припинення договору кредиту та договору іпотеки, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, у відповідності до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. 
Колегія суддів також зауважує, що ПАТ «Дельта Банк» з часу здійснення ОСОБА_1 останньої оплати за кредитним договором, тобто з 25.02.2015 року та протягом одного року до суду про стягнення цих заборгованостей не звертався. При цьому, слід зазначити, що відповідач 05 вересня 2017 року пред`явив до Господарського суду Івано-Франківської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості лише по процентах в розмірі 20227,76 грн. Вимогу про стягнення з ОСОБА_1 пені за невиконання умов кредитного договору ПАТ «Дельта Банк» з 25.02.2015 року не заявляло. Дана обставина, на думку колегії суддів, свідчить про втрату права відповідача на стягнення сум пені.
Інші аргументи та доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, які були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.
Вищевикладене свідчить про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Приймаючи до уваги вище викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 07 травня 2018 року в даній справі – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.
Повний текст постанови складено 03 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                         В.А. Девляшевський 
Судді:                                                                        О.О. Томин 
                                                                               В.Д. Фединяк