РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року
м. Рівне

Справа № 569/8143/16-ц
Провадження № 22-ц/4815/339/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               головуючого судді – Шимківа С.С.,
               суддів:         – Боймиструк С.В., Гордійчук С.О., 
               секретар судового засідання – Шептицька С.С.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – АТ КБ "ПриватБанк",
третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет
спору на стороні позивача – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2019 року (ухвалене у складі судді Бердія М.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору припиненим та визнання дій протиправними, - 

в с т а н о в и в :

29 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до АТ КБ "ПриватБанк", третя сторона на стороні позивача - ОСОБА_2 , про захист порушеного права споживача, визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки, в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просив суд визнати припиненим кредитний договір № ROH0GF00000413, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Рівненської філії ПАТ КБ "Приватбанк" з дати 22 вересня 2015 року вимоги №30.1.0.0/2-60634DNH6M391 про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів; визнати недійсним п.1.1. кредитного договору №ROH0GF00000413, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Рівненської філії ПАТ КБ "Приватбанк" в частині комісії за розрахунково-касове обслуговування 0,14% в місяць від суми кредиту; визнати протиправними дії ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Рівненської філії ПАТ КБ "Приватбанк" при нарахуванні місячного платежу по кредитному договору №ROH0GF00000413 на користь зайвих нарахувань у вигляді відсотків із 1116,98 дол. США на 1127,45 дол. США, що призвело до здорожчання кінцевої вартості кредиту; визначити фактичну заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору №ROH0GF00000413 від 10 травня 2005 року укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ "Приватбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Приватбанк" з врахуванням висновків експерта економічної експертизи № 8 від 02.08.2018 року в сумі 12 683, 42 доларів США. 
Позив мотивовано тим, що після направлення ПАТ "ПриватБанк" в особі Рівненської філії ПАТ "ПриватБанк" йому вимоги від 22.09.2015 року №30.1.0.0/2-60634DNH6M391 про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, кредитний договір №ROH0GF00000413 від 10 травня 2005 року припинив свою дію, а банк втратив можливість нараховувати та стягувати відсотки за кредитним договором. 
Пункт 1.1. кредитного договору №ROH0GF00000413, згідно з умовами якого він отримав кредит на суму 90 000,00 (дев`яносто тисяч) доларів США строком погашення до 08 травня 2025 року, та сплатою 1,0 (одного) відсотка від залишку кредиту в місяць за користування кредитними коштами, в частині комісії за розрахунково-касове обслуговування 0,14% в місяць від суми кредиту є незаконним.
Банк ввів його в оману щодо істотної умови договору – його ціни. 
Спірний кредитний договір укладено з порушенням вимог Закону України "Про захист прав споживачів", в частині недотримання істотних умов, які обов`язкові для кредитних договорів, чим порушено його права.
Умови кредитного договору містять завідомо несправедливі умови договору щодо плати за обслуговування кредиту і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
В період дії кредитного договору № ROH0GF00000413 з 10 травня 2005 року дата укладання по 22.09.2015 року ним щомісячно сплачувались незаконно нараховані Банком відсотки. 
Виходячи із висновків експертизи № 8 від 02.08.2018 року, сума строкової заборгованості позичальника згідно сплачених ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення кредиту станом на 22.09.2015 року з урахуванням договірних умов, відсоткова ставка 1% та без урахування комісії за розрахунково-касове обслуговування 0,14% в місяць від суми кредиту щомісячно становить 12 683, 42 доларів США. 
Строки позовної давності не пропущено, так як про порушення своїх прав він дізнався після Аудиторского висновку від 07.05.2015 року.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2019 року позов  ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору припиненим та визнання дій протиправними задоволено повністю.
Визнано припиненим кредитний договір №ROH0GF00000413, який був укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії ПАТ КБ "ПриватБанк" з дати 22 вересня 2015 року вимоги №30.1.0.0/2-60634DNH6M391 про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплату процентів.
Визнано недійсним п.1.1. кредитного договору №ROH0GF00000413, який був укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині комісії за розрахунково-касове обслуговування 0,14% в місяць від суми кредиту.
Визнано дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії ПАТ КБ "ПриватБанк" протиправними при нарахуванні місячного платежу по кредитному договору №ROH0GF00000413 на користь зайвих нарахувань у вигляді відсотків з 1116,98 доларів США на 1127,45 доларів США, що призвело до здорожчання кінцевої вартості кредиту.
Визнано фактичну заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору №ROH0GF00000413 укладеному 10 травня 2005 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії ПАТ КБ "ПриватБанк" з врахуванням висновків економічної експертизи №8 від 02 серпня 2018 року в сумі 12683,42 доларів США.
Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в дохід держави в розмірі 2204,80 грн.
Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог.
20 січня 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" подано до суду апеляційну скаргу у якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована незаконністю оскаржуваного рішення суду.
Вказує, що на момент укладення кредитного договору обидві його сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджується власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту позичальнику, кредитний договір укладено з дотримання положення чинного законодавства.
ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що під час укладення кредитного договору він не мав можливості прочитати договір та детально ознайомитися зі всіма його умовами.
Окрім того, ОСОБА_1 пропустив трирічний строк позовної давності, так як дізнався про порушення свого права з моменту укладення договору, тому саме з цієї дати йому було відомо про порушення його прав та з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності.
11 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.
Вказує, що з часу направлення позивачу письмового повідомлення про дострокового погашення всієї заборгованості банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 08 травня 2025 року на 22 вересня 2015 року і з цього часу кредитний договір припинив свою дію.
Встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії ніж надання кредитних коштів на придбання продукції є незаконним, а такі умови кредиту є нікчемними.
Позовна заява була подана до суду 29 червня 2016 року, в межах трьохрічного строку позовної давності.
Просить про залишення оскаржуваного рішення суду без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 10 травня 2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ Приватбанк було укладено кредитний договір №ROH0GF00000413, згідно з умовами якого ОСОБА_1 було відкрито непоновлювану кредитну лінію на суму 115200 доларів США на наступні цілі: на придбання нерухомості – 90000 доларів США та на оплату страхових платежів - 25200 доларів США, строком погашення до 08 травня 2025 року, та сплатою 1,0 % від залишку кредиту в місяць за користування кредитними коштами, а також 0,14% в місяць від суми кредиту комісію за розрахунково-касове обслуговування (а.с. 9-10).
Згідно умов договору в період оплати по кредиту з 15 по 20 число кожного місяця позичальник ОСОБА_1 погашає заборгованість по кредиту в сумі 1127,45 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів і комісії.
На забезпечення виконання кредитних зобов`язань 11 травня 2005 року, між ОСОБА_1 з однієї сторони та ПАТ "ПриватБанк" в особі Рівненської філії ПАТ "ПриватБанк" було укладено договір іпотеки №ROH0GF00000413.
11 травня 2005 року, між ОСОБА_2 з однієї сторони та ПАТ "ПриватБанк" в особі Рівненської філії ПАТ "ПриватБанк" було укладено договір поруки №ROH0GF000004131.
Банком виконано кредитні зобов`язання за договором, що підтверджується ордером-роспорядженням №1 від 11.05.2005 року, заявою на видачу готівки №1 від 11.05.2005 року. 
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
З роз`яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 вбачається, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.
Матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії ПАТ КБ "ПриватБанк" при укладанні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню ОСОБА_1 , а також про наявність у таких діях умислу спрямованого на введення його в оману.
Посилання позивача на те, що ПАТ КБ "ПриватБанк", укладаючи оспорюваний кредитний договір, порушив положення Закону України "Про захист прав споживачів", не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Свобода договору включає вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників.
Укладаючи договір, сторони досягли згоди з усіх його істотних умов. Договір укладено у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.
Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав передбачених ст. 230 ЦК України та ст.ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", позивач в силу положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.
Однак жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили укладення договору під впливом обману позивачем не надано, а судом не встановлено.
Відповідно ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до вставленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно п. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач мав право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин.
Проте, позивач не скористався цим правом, що свідчить про те, що він погоджувався з усіма умовами договору та не вважав їх такими, що порушують його інтереси або є несправедливими.
Позивач при укладенні Договору отримав свій екземпляр, з текстом якого ознайомився та свою згоду з його умовами скріпив особистим підписом на кожній сторінці договору, а також сторони визначилися із розміром процентної ставки, тобто позичальнику була надана інформація щодо істотних умов договору, а тому порушень ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" не доведено.
Наявні у матеріалах справи експертний висновок за результатами проведення економічної експертизи від 02.08.2018 року № 8 не підтверджує, що під час укладення оспорюваного кредитного договору з боку ПАТ КБ "ПриватБанк" існувало умисне приховування істотних умов договору, які могли вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуг з надання кредиту.
Як вбачається зі змісту оспорюваного договору в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".
Не заслуговують також на увагу доводи позивача про те, що дії банку свідчать про нечесну підприємницьку практику з огляду на таке.
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
У відповідності до ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Висновком експерта за результатами проведення економічної експертизи від 02.08.2018 року № 8 не встановлено, а з матеріалів справи не вбачається, що під час укладення кредитного договору з боку банку існувало свідоме приховування інформації щодо істотної умови договору - його ціни, а відтак і відсутні підстави вважати, що такими діями відповідача позивача було введено в оману.
Ураховуючи те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову  ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору припиненим та визнання дій протиправними.
На підставі ст.ст. 16, 215, 230, ч. 1 ст. 627, ч. 2 ст. 1056 ЦК України, п. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", ч. 1, 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2019 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору припиненим та визнання дій протиправними відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 3307 грн. 20 коп..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 березня 2020 року. 

Головуючий-суддя                                         С.С. Шимків

Судді:                                                                 С.В. Боймиструк

                С.О. Гордійчук