УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 лютого 2020 року
м. Київ
cправа №607/14978/14-к
провадження № 51-2758км18
Верховний Суд у складі колегії суддів 
Касаційного кримінального суду:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:    
прокурора                ОСОБА_4 ,
представника          ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 12 грудня 2014 року. 
Суть питання
До початку розгляду касаційної скарги ОСОБА_5 подав письмову заяву про відвід судді ОСОБА_1 , який підтримав у судовому засіданні, а також усно заявив відвід судді ОСОБА_2 . 
Мотивуючи заявлений судді ОСОБА_1 відвід, ОСОБА_5 зазначив, що під час попереднього судового засідання 24.09.2019 року цей суддя повністю відсторонився від розгляду цієї справи і ніяким чином не був зорієнтований в обставинах цієї справи, що, на його думку, свідчить про те, що цей суддя не є безстороннім, об`єктивним та неупередженим і намагається допомогти винним особам. 
Мотивуючи заявлений судді ОСОБА_2 відвід, ОСОБА_5 послався на те, що вона неправильно, на його думку, вирішила питання про передачу іншого кримінального провадження з одного суду до іншого в порядку ст. 34 КПК 2012 року.
Мотиви Суду
Підстави відводу судді передбачені ст. 54 КПК 1960 року.
Відповідно до п. 4 ст. 54 КПК 1960 року суддя не може брати участь в розгляді кримінальної справи при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимоги щодо неупередженості мають два аспекти. По-перше, суд має бути неупередженим у суб`єктивному плані, тобто жоден член суду не повинен мати будь-яких особистих упереджень. Припускається, що особиста неупередженість існує, якщо немає доказів протилежного. По-друге, суд має бути неупередженим з об`єктивної точки зору, тобто він повинен запропонувати достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів щодо цього. За цим критерієм слід визначити, чи існують, незалежно від поведінки судді, будь-які факти, які можна перевірити та які можуть викликати сумніви щодо неупередженості судді. 
При цьому сама по собі наявність у сторони сумнівів у неупередженості суддів за відсутності об`єктивного обґрунтування для цього не вимагає обов`язкового відводу цих суддів і не становить порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., наприклад, ухвалу Європейського суду з прав людини від 26.09.2019 щодо неприйнятності заяви Іліє проти Румунії № 26220/10).
Отже, беручи до уваги те, що заявлений судді ОСОБА_1 відвід ґрунтується лише на власних суб`єктивних оцінках самого заявника, який однак не наводить об`єктивного обґрунтування своїх припущень, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні відводу цього судді. 
Колегія суддів також не знаходить підстав і для відводу судді ОСОБА_2 , оскільки вирішення процесуального питання про передачу іншого кримінального провадження з одного суду до іншого жодним чином не свідчить про упередженість цієї судді в цій справі. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 54-57 КПК 1960 року, Верховний Суд
ухвалив:
У задоволенні заявленого ОСОБА_5 відводу суддям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
 
Судді
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                    ОСОБА_3