П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/333/19	
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
                         при секретарі:               Шатан В.О.  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -          
В С Т А Н О В И Л А:
          У січні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ НП в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Одеській області за №417 від 13.02.2018р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУ НП в Одеській області" в частині п.3 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби капітан поліції ОСОБА_1 ;
-  визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Одеській області за №379 о/с від 13.03.2018р. в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0041875) зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію";
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 , (0041875) на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області або рівнозначній посаді;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (0041875) на службі в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області;
- стягнути з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з листопада 2015р. проходив службу в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області. 
          В подальшому, 13.02.2018р. начальником ГУ НП в Одеській області прийнято наказ за №417, яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
          У березні 2018р. начальником ГУ НП в Одеській області прийнято наказ за №379 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення). 
Позивач не погоджується з прийнятими наказами, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Одеській області за №417 від 13.02.2018р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУ НП в Одеській області" в частині п.3 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби капітан поліції ОСОБА_1 ..
Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Одеській області за №379 о/с від 13.03.2018р. в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0041875) зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію".
Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 , (0041875) на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області або рівнозначній посаді.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (0041875) на службі в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області.
Стягнути з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме 82 321,96грн..
Стягнуто з ГУ НП в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , судовий збір  у розмірі 768,4грн..
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6.08.2019р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2019р. скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Постановою Верховного суду від 20 листопада 2019р. - постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6.08.2019р. скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Скасовуючи рішення апеляційного суду Верховний суд зазначив, що висновки апеляційного суду щодо пропуску строку звернення до суду із даним позовом є передчасними, оскільки не досліджено питання отримання позивачем витягу з наказу про його звільнення, також відсутні в матеріалах справи будь-які докази отримання позивачем оскаржуваного наказу та трудової книжки.  
          Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6.12.2019р. дану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засідання.
          Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням висновків Верховного суду, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нового судового рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що реалізація дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни, є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого відносно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених п.6 ч.1  ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію»  у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни. Також, суд першої інстанції вважав, що позивач не пропустив строк на звернення із позовом в суд.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.319 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про залишення позову без розгляду, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 17.11.2015р. ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ НП в Одеській області з присвоєнням спеціального звання «капітан поліції».
В подальшому, у лютому 2018р. ГУ НП в Одеській області прийнято наказ за №417 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУ НП в Одеській області», за грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарно статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV, ст.8, пп.1, 2 п.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», ст.40, 41, 91, ч.1 ст.92, ст.93, ч.1 ст.218, ст.104 та 234 КПК України, Присяги поліцейського, пункту першого розділу другого Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 9.11.2016р. за №1179, п.5 розділу 2, п.п.2 п.1, п.6 розділу 2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 6.11.2015р. №1377, п.1.3, 1.4 розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 17.08.2012р. №69, пп.3 п.8 розділу 2 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 7.07.2017р. за №575, розділу другого Інструкції з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.08.2016р. №414 та Положення про слідче управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУ НП в Одеській області від 29.12.2016р. №3381, що виразилось у перевищенні повноважень слідчого, не реєстрації отриманої інформації у відношенні громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перевозили грошові кошти у особливо великих розмірах, для перевірки їх законного походження, вступі у неділові стосунки з капітанами поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_1 і працівниками прокуратури Одеської області для незаконного присвоєння цих коштів, незаконному збиранні інформації у відношенні вказаних громадян, розробці схеми для вчинення кримінальних правопорушень, не складанні 18.09.2017р. протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від гр. ОСОБА_9 , не попередженні останнього про кримінальну відповідальність, передбачену ст.383 КК України, невжитті дієвих заходів щодо направлення за підсудністю кримінальних проваджень за №120171600000000782, №120171600000000516 до СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП, не проведені по цим провадженням відповідних слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, не реєстрації доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 6.06.2017р., введенні в оману під час інструктажу 8.06.2017р. працівників управління “КОРД” ПОП та 18.10.2017р. працівників батальйону поліції особливого призначення ГУ НП щодо незаконних дій вказаних громадян, безпідставному проведенні обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , заподіянні матеріальної шкоди транспортним засобам, підкиданні до об`єктів обшуків зброї та боєприпасів, не фіксації у протоколах обшуків вилучених грошових коштів, незаконному присвоєнні цих коштів та неповідомленні про вказані порушення безпосередньому керівництву, що призвело до внесення відомостей до ЄРДР, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції, відповідно до ст.2, п.8, ст.12, ст.13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV, на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с.21-26).
У зв`язку із реалізацією вказаного дисциплінарного стягнення, 13.03.2018р. ГУ НП в Одеській області прийнято наказ за №379 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ НП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції з 13.03.2018р. за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (т.1 а.с.27).
Позивач вважає вказані накази протиправними та незаконними, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних наказів, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та скасування, судова колегія виходить з наступного. 
Положеннями ч.1 ст.8 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Приписами п.1, 2 ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський, у тому числі повинен:
- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;
Положеннями п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
У відповідності до ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.
Згідно з ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку, притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст.5 Дисциплінарного статуту)
Приписами ст.7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників …
На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ (ст.12 Дисциплінарного статуту).
Підстави для проведення службового розслідування та порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлює ст.14 Дисциплінарного статуту, зокрема, в даній нормі зазначено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. 
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Пункт 2.1 розділу ІІ Інструкції №230 передбачає підстави для проведення службового розслідування.
Отже, такими підставами є порушення особами рядового та начальницького складу (надалі - РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Як вбачається із матеріалів справи, що на підставі наказу ГУ НП в Одеській області за №4135 від 30.11.2017р. посадовими особами нацполіції у листопаді-грудні 2017р. проведено службове розслідування за фактом надзвичайної події за участю працівників СУ ГУ НП в Одеській області - ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , за результатами якого 29.01.2018р. складено висновок, в якому встановлено низку порушень, а саме: перевищення повноважень слідчого, не реєстрації отриманої інформації у відношенні громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перевозили грошові кошти у особливо великих розмірах, для перевірки їх законного походження, вступ у неділові стосунки з капітанами поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_1 і працівниками прокуратури Одеської області для незаконного присвоєння цих коштів, незаконне збирання інформації у відношенні вказаних громадян, розробці схеми для вчинення кримінальних правопорушень, не складання 18.09.2017р. протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від гр. ОСОБА_9 , не попередження останнього про кримінальну відповідальність, передбачену ст.383 КК України, невжиття дієвих заходів щодо направлення за підсудністю кримінальних проваджень за №120171600000000782, №120171600000000516 до СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП, не проведення по цим провадженням відповідних слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, не реєстрація доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 6.06.2017р., введення в оману під час інструктажу 8.06.2017р. працівників управління “КОРД” ПОП та 18.10.2017р. працівників батальйону поліції особливого призначення ГУ НП щодо незаконних дій вказаних громадян, безпідставне проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , заподіяння матеріальної шкоди транспортним засобам, підкидання до об`єктів обшуків зброї та боєприпасів, не фіксації у протоколах обшуків вилучених грошових коштів, незаконному присвоєння цих коштів та неповідомлення про вказані порушення безпосередньому керівництву. 
Встановлені порушення призвели до внесення відомостей до ЄРДР, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції.
На підставі вказаних порушень, ГУ НП в Одеській області прийнято оскаржувані накази, якими ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення та в подальшому звільнено із лав ГУ НП в Одеській області.
Аналізуючи вищевикладені норми законодавства та обставини встановлених порушень, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно вчинив низку протиправних порушень, у зв`язку із чим ГУ НП в Одеській області правомірно та на підставі чинних норм законодавства України прийнято оскаржувані накази. Крім того, спірні накази були прийняті на підставі службового розслідування та встановлення факту порушення дисципліни з боку позивача під час виконання службових обов`язків. 
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув,  належної оцінки не дав та дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , виходячи з того, що службове розслідування проводилось тільки на підставі та ґрунтувались на висновках кримінального провадження, а не на підставі порушень дисципліни. 
Положеннями ч.1 ст.122 КАС України  чітко визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Приписами ч.3,5 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Тобто, за змістом зазначеної норми, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Також, слід зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені  ст.123 КАС України, у відповідності до якої    адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Як вбачається із матеріалів справи, що п.1 наказу ГУ НП в Одеській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУ НП в Одеській області» за №417 від 13.02.2018р. (т.1 а.с.152-164) - на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування вказаного наказу ОСОБА_1 звернувся в суд лише - 21.01.2019р., тобто через 11 місяців.
На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення в суд із даним адміністративним позовом, позивач зазначив, що був позбавлений можливості вчасно оскаржити спірний наказ, оскільки стосовно нього тривало кримінальне провадження за №42017160000001457,  за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2  ст.366, ч.2 ст.364, ч.4 ст.187 КК України. Також, ОСОБА_1 зазначив, що відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та він не мав можливості звернутись за правовою допомогою для захисту своїх прав. Крім того, позивач зазначив, що із наказом про звільнення він ознайомився лише 14.01.2019р., в цей же день він отримав і свою трудову книжку. ОСОБА_1 також пояснив, що у зв`язку із тим, що він знаходився спочатку під вартою, а з жовтня 2018р. під цілодобовим домашнім арештом, він не знав, що існує наказ про його звільнення, у зв`язку із чим отримав трудову книжку тільки у січні 2019р..  
Із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача підстав для поновлення строків на звернення до суду із даним позовом, судова колегія не може погодитись виходячи з наступного.
Що стосується обізнаності ОСОБА_1 про його звільнення, судова колегія вважає за необхідним зазначити, що із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення ОСОБА_1 був ознайомлений 28.02.2018р., про що свідчить його особистий підпис про ознайомлення з наказом із зазначенням відповідної дати  (т.1 а.с.164).
Тобто, позивачу ще у лютому 2018р. було відомо те, що за допущені порушення дисципліни його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а наслідком притягнення до дисциплінарної відповідальності є звільнення зі служби. Крім того, ОСОБА_1 , працюючи на посаді слідчого з особливо важливих справи, мав би розуміти наслідки дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та можливі порушення його прав та інтересів.
Що стосується пояснень ОСОБА_1 про відсутність у нього можливості на звернення за правовою допомогою під час перебування під вартою, судова колегія зазначає, що в матеріалах справи наявні судові рішення, якими позивачу продовжували строк тримання під вартою, та у позивача був адвокат, до якого він звертався з приводу захисту у кримінальному провадженні, а тому мав можливість звернутися за правовою допомогою і у питанні притягнення до дисциплінарної відповідальності та поновлення його на посаді. 
Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що він перебував під вартою та не мав змоги звернутись за правовою допомогою, апеляційний суд зазначає, що ні наявність кримінального провадження, ні перебування під вартою,    жодним чином не унеможливлюють звернення в суд за захистом своїх прав у встановлений законом строк через свого представника, з дня коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.
Також, у своїх поясненнях ОСОБА_1 посилався на те, що він строк на звернення до суду із даним позовом не пропустив, оскільки витяг з наказу ГУ НП в Одеській області №379 о/с про своє звільнення зі служби та трудову книжку отримав тільки 14.01.2019р., а звернувся в суд - 21.01.2019р., тобто у місячний строк.
Надаючи оцінку вказаним поясненням, судова колегія виходить з наступного.
Із матеріалів справи, а також із клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків на звернення до адміністративного суду вбачається, що ухвалами судів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо позивача безперервно продовжувався. 
19.10.2018р. ухвалою Приморського районного суду м.Одеси було обрано інший запобіжний захід щодо ОСОБА_1 , а саме цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 17.12.2018р..
Після спливу терміну дії вказаної ухвали запобіжний захід відносно ОСОБА_1 не обирався.  
Під час повторного апеляційного розгляду, судовою колегією встановлено, що під час перебування під домашнім арештом ОСОБА_1 не вчинялось будь-яких дій для того, щоб дізнатись про його подальшу долю відносно проходження служби в ГУ НП в Одеській області, за результатами ознайомлення з наказом за №417 (про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення). 
Також, судова колегія зазначає, що у відповідності до ст.181 КПК України, позивач перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом міг звернутись за дозволом про відлучення з місця постійного перебування, проте з таким зверненням не звертався. 
Окрім того, самим ОСОБА_1 під час судового засідання було зазначено, що він знав, що його звільнено зі служби в ГУ НП в Одеській області, але не намагався ніяким чином захистити нібито порушені свої права.
Також, судова колегія звертає увагу на той факт, що після закінчення запобіжного заходу - 17.12.2018р., ОСОБА_1 звернувся самостійно за отриманням витягу з наказу  №379 о/с (про звільнення) та трудової книги - 14.01.2019р., тобто майже через місяць. Окрім того, на протязі майже місяця після закінчення запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту позивач будь-яким чином та способом не звертався до ГУ НП в Одеській області для отримання будь-якої інформації чи рішень щодо його служби в поліції.
Судова колегія наголошує, що приписами ч.2 ст.44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків.
Аналізуючи вищевказане, апеляційний суд зазначає, що особа, яка має намір подати позов, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, в тому числі процесуальних строків її подачі.
Будь-яких інших пояснень та доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач не наводив.
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 пропущено встановлений законом строк звернення в суд із даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,319 КАС України, колегія суддів,-  
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області – задовольнити частково.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019р. –  скасувати.
          Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.                                      
                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 19 лютого 2020р.

Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський                                                                      

                       Судді:                                                                                   А.В. Крусян                                                                                                                                                                          
                                                                                                                    О.В. Яковлєв