Постанова
Іменем  України 
 
27 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 583/2674/18
провадження № 61-42883св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,                     Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комишанська сільська рада Охтирського району Сумської області, 
третя особа - Охтирська районна державна нотаріальна контора,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2018 року                    в частині щодо вирішення питання про забезпечення позову в складі судді Сидоренко Р. В., постанову Апеляційного суду Сумської області від  09 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Хвостика С. Г., Левченко Т. А.,                        Кононенко О. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог

 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, третя особа: Охтирська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно, стягнення моральної шкоди.
 
У позовній заяві позивач також просила вирішити питання про забезпечення позову шляхом заборони Охтирській районній державній нотаріальній конторі вчиняти будь-які дії щодо оформлення права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 по спадковій справі № 17/2018, відкритій після смерті ОСОБА_2 , до вирішення позовних вимог по суті.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2018 року відкрито провадження у справі. 
 
Поставлено, що не підлягає розгляду зазначена в позовній заяві вимога позивача про забезпечення позову, оскільки вона оформлена неналежним чином, не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.
 
Призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, розглядаючи заявлену представником позивача в позовній заяві вимогу щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що це питання не підлягає розгляду, оскільки воно оформлене неналежним чином та не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.
 
Постановою Апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Абзац другий ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області                   від 23 липня 2018 року змінено, виклавши його у наступній редакції:
 
«Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про забезпечення позову, викладену в позовній заяві ОСОБА_1 до Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, третя особа: Охтирська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно, стягнення моральної шкоди - повернути заявнику.»
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заявлені вимоги представника позивача про забезпечення позову, викладені у позовній заяві від 20 липня 2018 року, були подані без додержання норм статті 151 ЦПК України, тому підлягають поверненню на підставі частини дев`ятої статті 153 ЦПК України.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У  жовтні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо зазначеної у позовній заяві вимоги позивача про забезпечення позову.
 
Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки поданій заявником заяві про забезпечення позову, яка відповідала вимогам ЦПК України.
 
Справа у суді касаційної інстанції переглядається в частині щодо вирішення питання про забезпечення позову, а в іншій частині не переглядається відповідно до вимог статті 400 ЦПК України.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції                     у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи. 
 
Вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,  Курило В. П.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що заява позивача про забезпечення позову не оформлена у формі окремого документа, а є вимогою, заявленою безпосередньо у позовній заяві.
 
Установлено, що іншою ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2018 року за результатами розгляду окремого процесуального документу - заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову було заборонено Охтирській районній державній нотаріальній конторі вчиняти будь - які дії у спадковій справі № 17/2018, відкритій після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , щодо оформлення права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).
 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
 
Відповідно до статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;
3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;
4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;
6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;
7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
2. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.
Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульований статтею 153 ЦПК України, зокрема частиною дев`ятою, якої визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
 
Повертаючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вона не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, оскільки не була оформлена позивачем окремим документом, а визначена окремою вимогою в позовній заяві.
 
Установлено, що 20 липня 2018 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області подано позовну заяву ОСОБА_1 , у який позивачка у прохальній частині, крім іншого, просила вирішити питання про забезпечення позову. До позовної заяви також у вигляді належним чином  оформленого окремого процесуального документа додано заяву про забезпечення позову. 
 
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2018 року відкрито провадження у справі. Поставлено, що не підлягає розгляду зазначена в позовній заяві вимога позивача про забезпечення позову, оскільки вона оформлена не належним чином, не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.
 
Разом із ти, ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2018 року за результатами розгляду окремого процесуального документа - заяви про забезпечення позову було заборонено Охтирській районній державній нотаріальній конторі вчиняти будь - які дії у спадковій справі № 17/2018, відкритій після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , щодо оформлення права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій дійсно формалізовано підійшли до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам статті 151 ЦПК України. Зокрема, не оформлення заяви про забезпечення позову окремим документом не є обов`язковою та беззаперечною підставою для повернення зазначеної заяви заявнику, в іншому випадку це можна розцінювати, як формальний підхід до розгляду заяви. 
 
Однак, вказані порушення не призвели до ухвалення неправильного по суті судового рішення. Крім того, ухвалення вказаних судових рішень не спричинили порушення прав заявника, оскільки ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2018 року, постановленою одночасно із оскарженою ухвалою суду першої інстанції, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, оформлена у вигляді окремого процесуального документа, була задоволена, позов було забезпечено.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої, у незміненій частині, і апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій,                   в частині щодо вирішення питання про забезпечення позову - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня                    2018 року в частині щодо вирішення питання про забезпечення позову,                             у незміненій частині, постанову Апеляційного суду Сумської області                           від  09 жовтня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               Є. В. Коротенко

  А. Ю. Зайцев

  В. П. Курило