КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                           ___________________________________
Справа №753/17845/19
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/3514/2020                                                                                 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:             
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                    при секретарі                      Коліснику В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року (суддя Лужецька О.Р.) про відмову в прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
встановила:
 
рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 9 вересня 20179р. до закінчення ним навчання - 30 червня 2020р., але не більше, ніж 23-х років, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768грн 40коп.   
            22 листопада 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, яким звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».            
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року у прийнятті додаткового рішення відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення.
Відповідач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при стягненні з нього судового збору, так як він є особою з інвалідністю ІІ групи, перед розглядом справи по суті надав секретарю судового засідання пенсійне посвідчення, у якому зазначено про наявність у нього пільги по сплаті судового збору, проте, дана обставина не досліджувалася судом у судовому засіданні.
Крім того, відповідач зазначає, що ухвала суду винесена з порушенням строку, визначеного ч. 3 ст. 270 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.118-120), у судове засідання не з`явилися, відповідач у апеляційній скарзі просив розглядати справу у його відсутність, тому відповідно до положень ст. 372 
ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відмовляючи в прийнятті додаткового рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена у заяві обставина не є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду ґрунтується на нормах процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 
З резолютивної частини рішення суду від 30 жовтня 2019 року вбачається, що судом вирішено питання про судові витрати та стягнуто з відповідача судовий збір у дохід держави.
Обґрунтовуючи необхідність ухвалення додаткового рішення, відповідач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як є особою з інвалідністю 2 групи.
Тобто фактично відповідач не погоджується з рішенням суду від 30 жовтня 2019 року в частині вирішення питання про судові витрати, що не може вирішуватися шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 270 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала винесена з порушенням строку, визначеного ч. 3 ст. 270 ЦПК України, не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, так як перевірка дотримання судом першої інстанції процесуальних строків не віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції і не може бути підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів
 
постановила:
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 13 лютого 2020 року.
 
Суддя-доповідач                                                      І.М. Рейнарт  
 
Судді                                                                         Г.М. Кирилюк
 
Т.А. Семенюк