УХВАЛА        
 
31 січня 2020року
м. Київ
 
справа № 176/98/19
провадження № 61-2256ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                      Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У січні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на свою користь кредитну заборгованість за договором № б/н від 11 січня                 2014 року в розмірі 33 639 грн 34 коп., яка складається                                          з: 11 927 грн 22 коп. - заборгованості за кредитом, 9 451 грн 49 коп. - заборгованості за відсотками, 10 182 грн 57 коп. - пені, 500 гр. - штрафу (фіксована частина), 1 578 грн 06 коп. - штрафу (процентна складова).
 
Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
 
Суди, відмовляючи в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», виходили з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру наданого відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум процентів та штрафних санкцій не є можливим.
 
У січні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до                               ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
 
Предметом позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 33 639 грн 34 коп., яка станом на 01 січня                  2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа                           № 176/98/19 є малозначною згідно з наведеними приписами                     ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від  26 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Суддя                                                                                                                    В. С. Жданова