ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року                                               Справа № 903/1016/19 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. ,  суддя Петухов М.Г. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 26.12.2019 р. у справі № 903/1016/19 (суддя Слободян О.Г.)  
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "АФС Медицинтехнік" про забезпечення позову у даній справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АФС Медицинтехнік"
до відповідачів: 1) комунального некомерційного підприємства Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області; 2) товариства з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області
про визнання недійсним рішення та відсутності права на укладення договору
за участю представників сторін:
позивача - не з`явився;
відповідача - 1  - не з`явився;
відповідача - 2 - Поцелов А.О.
третя особа - не з`явився

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АФС Медицинтехнік" звернулося до суду з позовом, в якому просить:
- визнати недійсним рішення комунального некомерційного підприємства Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області, оформлене протоколом засідання тендерного комітету щодо визначення переможця № 215 від 12.12.2019 р. за предметом закупівлі: "ДК 021:2015:33110000-4 - візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини НК 024:2019:37623 - система рентгенівська ангіографічна стаціонарна, цифрова", номер процедури закупівлі в електронній системі закупівель №UA-2019-10-11-003240-b;
- визнати відсутнім у комунального некомерційного підприємства Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області (код ЄДРПОУ 01982940) та товариства з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" (код ЄДРПОУ 38606078) права укладання договору про закупівлю, за предметом закупівлі: "ДК 021:2015:33110000-4 - візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини НК 024:2019:37623 - система рентгенівська ангіографічна стаціонарна, цифрова", номер процедури закупівлі в електронній системі закупівель №UA-2019-10-11-003240-b.
Позов обґрунтований порушенням відповідачем-1 принципів здійснення закупівель, передбачених ст. 3 Закону України  "Про публічні закупівлі", внаслідок чого було прийняте рішення про визнання переможцем ТОВ "Медсервісгруп", яке суперечить законодавству в сфері державних закупівель та порушує право і законний інтерес позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АФС Медицинтехнік" звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:
- заборонити комунальному некомерційному підприємству Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області (код ЄДРПОУ 01982940) вчиняти будь-які дії, направлені на укладання та виконання договору про закупівлю, за предметом закупівлі: "ДК 021:2015:33110000-4 - візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини НК 024:2019:37623 - система рентгенівська ангіографічна стаціонарна, цифрова", номер процедури закупівлі в електронній системі закупівель №UA-2019-10-11-003240-b, в тому числі, але не виключно, підписувати договір за наслідками проведеної процедури закупівлі, здійснювати поставку товару, підписувати акти приймання-передачі, специфікації, видаткові накладні, здійснювати розрахунки за договором тощо;
- заборонити Головному управлінню Державної казначейської служби України у  Волинській області (код ЄДРПОУ: 38009371) та його районним і міським управлінням вчиняти будь-які дії, направлені на здійснення розрахунків за договором про закупівлю між комунальним некомерційним підприємством Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області (код ЄДРПОУ 01982940) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" (код ЄДРПОУ 38606078) за предметом закупівлі: "ДК 021:2015:33110000-4 - візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини НК 024:2019:37623 - система рентгенівська ангіографічна стаціонарна, цифрова", номер процедури закупівлі в електронній системі закупівель №UA-2019-10-11-003240-b.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що за наслідками визнання переможцем відповідача-2 відповідачем-1 у визначений законом строк може бути укладено відповідний договір, про що свідчить повідомлення, опубліковане 12.12.2019 р. на веб-порталі Уповноваженого органу https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-10-11-003240-b.  Враховуючи предмет позову та те, що подання позову не зупиняє таку процедуру закупівлі, для відновлення порушеного права та інтересу позивача, на захист якого подано позов, необхідно вжити заходів забезпечення позову, оскільки, у випадку задоволення позовних вимог, можуть виникнути перешкоди при виконанні такого судового рішення.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 26.12.2019 р. у даній справі заяву ТОВ "АФС Медицинтехнік" про забезпечення позову задоволено.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 32 Закону України  "Про публічні закупівлі" та предмет судового розгляду у даній справі, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником наведено обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав позивача.
При цьому, вказаний вид забезпечення позову (заборона вчинення певних дій) відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, забезпечує збалансованість інтересів сторін судового процесу, оскільки не призводить до жодних майнових витрат чи втрат сторін судового процесу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у даній справі.
Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції лише констатує факт співмірності вжитих заходів забезпечення позову та взагалі не містить будь-якого обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Водночас, суд не встановив, в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. В матеріалах справи відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вважає, що вжиті судом заходи забезпечення не відповідають меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки фактично свідчать про задоволення позову без розгляду справи по суті. Вищезазначене в сукупності дає підстави для висновку, що викладені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи не давали суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 137 ГПК України.
Місцевим господарським судом не встановлено, а позивачем не надано суду доказів, в розумінні ст. 74 ГПК України, укладення відповідачами договору про закупівлю товарів за бюджетні кошти з переможцем торгів, які, на думку позивача, проведені з грубим порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі", а саме лише посилання позивача в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Скаржник звертає увагу суду на те, що у даній  ситуації права та інтереси позивача взагалі не порушуються, оскільки у процедурі закупівлі UA-2019-10- ll-003240-b пропозицію позивача було відхилено на стадії перевірки його пропозиції на відповідність технічним та кваліфікаційним вимогам тендерної документації, у зв`язку з чим його пропозицію не було допущено до аукціону, вказане відхилення позивач не оскаржував, а тому з наслідками проведення аукціону та визначення переможця закупівлі права та інтереси позивача жодним чином не зачіпаються.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 р. (з врахуванням ухвали суду від 11.02.2020 р.) відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.02.2020 р. об 14:40 год.

Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 1158/20 від 11.02.2020 р.), в якому просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову.
Відповідач -1 зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки, що з поданого позивачем клопотання не вбачається, що дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам саме позивача до ухвалення рішення в господарській справі, або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль чи витрат, а також те, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконанням рішення суду. 
Подане до суду клопотання не підтверджено жодними доказами, в тому числі щодо необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав, що в підсумку не було враховано судом першої інстанції. Відтак, судом першої інстанції не було враховано, позивачем не наведено всіх необхідних відомостей, потрібних для забезпечення позову, а саме: не наведено обґрунтування, з посиланням на докази існування реальної імовірності, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суд) або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. При цьому, судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову не було надано правової оцінки відсутності будь-якого належного обґрунтування позивача, які стали підставою для звернення до суду з такою заявою, а також доказам, які підтверджують вказані обставини. Вказане свідчить про відсутність будь-якої реальної та обґрунтованої загрози заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову. Однак, в підсумку вказане було залишене поза увагою суду першої інстанції під час вирішення заяви про забезпечення позову.
Вважає,що судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що подана позивачем до суду заява ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки не підтверджена жодними доказами, а також щодо необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача. З огляду на наведене, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції помилково виходив з того, що між визначеним позивачем предметом спору і заходами забезпечення позову існує зв`язок. 
Місцевим господарським судом було залишено поза увагою те, що у даному випадку права та інтереси позивача взагалі не порушуються, оскільки у процедурі закупівлі пропозицію позивача були відхилено на стадії перевірки його пропозиції на відповідність технічним та кваліфікаційним вимогам тендерної документації, у зв`язку з чим його пропозицію не було допущено до аукціону. Вказане відхилення позивач не оскаржував, а тому наслідки проведення аукціону та визначення переможця закупівлі в будь-якому випадку не вливають на права та інтереси позивача, тому, оскільки позивач не приймав участі у торгах, то судом першої інстанції помилково не було враховано, що на сьогодні відсутнє будь-яке реальне порушення права позивача у зв`язку із визначенням переможця.
Крім того, судом було залишено поза увагою те, що 23.12.2019 р., на виконання ч. 2 ст. 32 Закону України "Про публічні закупівлі" між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу № 33-Т, що свідчить про те, що на момент вжиття вказаних заходів забезпечення позову такі заходи вже не є актуальними.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" надіслало до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх. № 1368/20 від 18.02.2020 р.), в яких просить  задоволити апеляційну скаргу в повному обсязі. Скаржник зазначає, що неправомірною ухвалою суду першої інстанції було порушено, в тому числі, права третіх осіб - пацієнтів лікарні, які позбавлені права на отримання якісної сучасної медичної допомоги, штучне блокування виконання договору шляхом забезпечення позову, наразі позбавляє можливості пацієнтів отримати якісну медичну допомогу. 
Відповідач-2 звертає увагу суду на те, що на момент винесення ухвали про забезпечення позову (26.12.2020 р.) договір про закупівлю вже було укладено (23.12.2020 р.), а товар поставлено 23.12.2020 р., тобто, на даний час єдине, що залишилося зробити для належного функціонування ангіографічної системи, це ввести її в експлуатацію, але вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову заважають це зробити. 

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 27.02.2020 р. об 14:15 год.

В судовому засіданні 20.02.2020 р. та 27.02.2020 р. представники відповідача-1,2 підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі.
Позивач та третя особа не забезпечили явку повноважних представників в судові засідання, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. При цьому  позивачу та його представнику ухвала про  відкладення розгляду справи надсиласась як на вказану ними поштову адресу  так  і на електронну пошту ,що узгоджується з приписами ст.  120 ГПК України. 

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення представників відповідача-1,2, зазначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачено право на звернення до господарського суду юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, державних органів, органів місцевого самоврядування за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Отже, пред`явлення позову є процесуальною формою реалізації позивачем права на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.
Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України (в редакції, чинній на момент розгляду заяви про забезпечення позову) позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Суд апеляційної інстанції відзначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повного припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
Суд апеляційної інстанції вказує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі їх задоволення, не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
В свою чергу, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Колегія суддів зауважує, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (стаття 76 ГПК України).

Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача до відповідачів про визнання недійсним рішення відповідача-1, оформлене протоколом засідання тендерного комітету щодо визначення переможця № 215 від 12.12.2019 р. та визнання відсутнім у відповідачів права укладання договору про закупівлю.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просив суд заборонити відповідачу-1 вчиняти дії, направлені на укладання та виконання договору про закупівлю, в тому числі, але не виключно, підписувати договір за наслідками проведеної процедури закупівлі, здійснювати поставку товару, підписувати акти приймання-передачі, специфікації, видаткові накладні, здійснювати розрахунки за договором тощо; заборонити Головному управлінню Державної казначейської служби України у  Волинській області вчиняти дії, направлені на здійснення розрахунків за договором про закупівлю між відповідачами.
Підставою вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, на думку заявника, слугує те, що між відповідачами у даній справі, у визначений законом строк, може бути укладено відповідний договір, про що свідчить повідомлення, опубліковане 12.12.2019 р. на веб-порталі Уповноваженого органу https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-10-11-003240-b, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Забезпечуючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав позивача, враховуючи предмет та підстави даного позову.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку даним обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що 23.12.2019 р. між комунальним некомерційним підприємством Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" (постачальник) було укладено договір купівлі-продажу № 33-Т.
Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується у 2019 році поставити покупцеві товари: ДК 021:2015:33110000-4 - Візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини (НК 024:2019: 37623 - система рентгенівська ангіографічна стаціонарна, цифрова) зазначені в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, провести встановлення та пусконалагоджувальні роботи та забезпечити проведення інструктажу персоналу по користуванню запропонованим обладнанням, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.
Найменування та кількість товарів за цим договором зазначена в специфікації. Обсяги (кількість) закупівлі, окремі номенклатурні позиції товару, що є предметом договору, та ціна договору можуть бути скориговані в залежності від реального фінансування видатків (виділених асигнувань), потреб покупця, відповідно до вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі. Бюджетні зобов`язання за даним договором виникають у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань. Постачальник гарантує, що товар та його комплектуючі є новими, не знаходяться в розшуку, під арештом, не обтяжені договором застави чи іншими зобов`язаннями, пов`язаними з переходом права власності до покупця (п.п. 1.2-1.5 договору).
Згідно п. 3.1. договору загальна вартість договору становить 21 970 000 грн., в тому числі ПДВ - 1 437 289,72 грн. відповідно до п. 193.1. Податкового кодексу України. 
Відповідно до п. 4.1. договору оплата товару здійснюється покупцем за рахунок бюджетних асигнувань, затверджених його кошторисом, у відповідності з вимогами Бюджетного кодексу України. 
Розрахунки за поставлений товар здійснюється по безготівковому перерахунку протягом 15 календарних днів з моменту отримання покупцем товару та належно оформлених товарно-супровідних документів (накладної, рахунка-фактури, тощо) (п. 4.2. договору).
Строк поставки до 31.12.2019 р. (п. 5.1. договору).
Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками сторін.
В специфікації до договору купівлі-продажу від 23.12.2019 р. № 33-Т сторони визначили найменування товару: ДК 021:2015:33110000-4 - Візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини (НК 024:2019: 37623 - система рентгенівська ангіографічна стаціонарна, цифрова та її вартість.
Додатковою угодою від 26.12.2019 р. до даного договору сторони внесли зміни в договір в частині вартості договору та проведення розрахунків за договором.
На виконання умов даного договору, сторони склали та підписали акт приймання-передачі товару від 23.12.2019 р. за яким відповідач-2 передав, а відповідач-1 прийняв товар - система рентгенівська ангіографічна медична.
Відповідно до видаткової накладної №28 від 23.12.2019 р. відповідач-1 (покупець) сплатив відповідачу-2 (постачальнику) грошові кошти в розмірі 20 532 710,28 грн. за поставлений товар.
Таким чином, даними обставинами у справі підтверджується те, що на час винесення судом першої інстанції ухвали про забезпечення позову (26.12.2019 р.) сторонами вже було укладено договір за предметом закупівлі: "ДК 021:2015:33110000-4 - візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини НК 024:2019:37623 - система рентгенівська ангіографічна стаціоарна, цифрова", частково виконанні його умови щодо поставки товару та оплати.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно застосував визначений позивачем у заяві вид забезпечення позову (заборона вчиняти дії направлені на укладання та виконання договору про закупівлю та вчиняти дії, направлені на здійснення розрахунків за договором), оскільки на час його вжиття  сторонами вже були вчинені дії щодо укладення даного договору та його виконання, що свідчить про застосування судом заходу забезпечення позову, який, на час винесення оскаржуваної ухвали, вже не був актуальним.
Окрім того, суд апеляційної інстанції, враховуючи предмет даного позову, вважає, що заявником не обґрунтовано належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову,не надано доказів неможливості виконання рішення  суду.Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін,доводи відповідача 1 комунального некомерційного підприємства Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області  щодо  порушення   прав третіх осіб-паціентів  лікарні на якісну, сучасну  медичну допомогу  за допомогою  рентгенівської ангіографічної стаціонарної, цифрової  системи , імовірності ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Дані порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права призвело до прийняття судом незаконної ухвали, тому вона не може залишатися без змін та підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі.

Витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 26.12.2019 р. у справі № 903/1016/19 - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 26.12.2019 р. у справі № 903/1016/19 - скасувати.
В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "АФС Медицинтехнік" про забезпечення позову у справі - відмовити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АФС Медицинтехнік" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" 1921 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.  

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 26.12.2019 р. у справі № 903/1016/19 повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено 02 березня 2020р

Головуючий  суддя                                                                      Олексюк Г.Є. 

        Суддя                                                                                              Гудак А.В.  

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.