ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа № 695/2112/16-ц		
Провадження № 22-ц/821/95/20		
категорія на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І. 
суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.
секретаря: Анкудінова О.І.
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду  Черкаської області від 11 листопада 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

в с т а н о в и в :

1. Описова частина
Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, а саме: накладення арешту на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , з правом проживання в цьому будинку ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання рішенням Золотоніського міськрайонного суду у справі № 695/2112/16 законної сили.
Заява мотивована тим, що у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
У ході розгляду матеріалів даної справи 07.10.2016 за заявою ОСОБА_1 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області було вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт та заборону розпоряджатись та вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, передачу в користування третім особам, пошкодження та знищення, а також шляхом заборони державному реєстратору та іншим компетентним особам вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку садибного типу з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, 30.11.2019 постановою головного державною виконавця Золотоніського МРВ ДВС ГТУ юстиції у Черкаській області Щербатюк Л.О., було поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 695/2427/16-ц, виданого 09.11.2017 Золотоніським міськрайонним судом, про виселення з житлового будинку та позбавлення права користування житловим будинком. Цією постановою ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_5 зобов`язано виконати рішення Золотоніського міськрайонного суду, а саме: усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення з вказаного будинку без надання іншого жилого приміщення, протягом 10 робочих днів, до 13.11.2019.
Вказані дії позивач за первісним позовом вважає такими, які спрямовані на позбавлення її можливості користуватися майном, яке набуте у шлюбі, а отже належить сторонам на правах спільної сумісної власності.
Окрім того, ОСОБА_1 наполягає, що судовий розгляд її позовної заяви про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не завершений, відсутність у неї відповідних прав на вказаний будинок не встановлено, а відтак існує пряма залежність між наявністю у позивача права власності на житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (чи на його частину) та відсутністю підстав для її виселення, оскільки у разі визнання за позивачем права власності на частину спірного будинку зникнуть будь-які підстави для виселення позивача та виселення її сина ОСОБА_5 .
Заявник вважає такі дії відповідача та органів державної виконавчої служби такими, які спрямовані на позбавлення її можливості користування частиною свого майна до вирішення спору по суті та встановлення істини по ньому, розлучення її з її неповнолітніми дітьми, які проживають у вказаному домоволодінні та іншого житла не мають.
За таких обставин, заявлене забезпечення позову може уберегти ОСОБА_1 від порушення її прав з боку відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , що полягає у позбавленні заявника можливості користування зазначеним майном, та в самостійному розпорядженні та користуванні зазначеним майном відповідачем за первісним позовом.
З метою захисту прав заявника, а також з метою попередження потенційних труднощів при виконанні судового рішення заявник звернулась до суду із вказаною заявою про забезпечення позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року заяву   ОСОБА_1  про забезпечення позову  задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 по цивільній справі № 695/2112/16-ц та накладено арешт на нерухоме майно, житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , з правом проживання в цьому будинку ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання рішенням Золотоніського міськрайонного суду у справі № 695/2112/16-ц законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.11.2019, відмовивши в задоволенні заяви ОСОБА_1 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Скаржник вказує, що в рамках даної цивільної справи № 695/2121/16-ц не вирішується питання щодо виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 .
Предметом розгляду цивільної справи є поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Крім того, Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області вже вжиті заходи забезпечення позову ухвалою від 07.10.2016, яка набрала чинності 10.11.2016.
Також скаржник звертає увагу, що ні одним рішенням суду не зобов`язано висилити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому посилання Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в оскаржуваній ухвалі на те, що заявник позбавляється права користуватися вказаним приміщенням є помилковим та передчасним, адже судом не встановлено, якою частиною будинку АДРЕСА_1 має володіти та користуватися ОСОБА_1 , та чи взагалі якась частина їй належить. 
Скаржник вважає, що заява про забезпечення позову не обґрунтована та непідтверджена ніякими доказами, а тому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Надходження апеляційної скарги
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року справу призначено до розгляду на 15 січня 2020 року на 14:30 год. в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд, але без виклику сторін в судове засідання. В подальшому на 22 січня 2020 року на 15:00 год. та на 30 січня 2020 року на 14:00 год.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Судом встановлено, що на розгляді в Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області перебуває спір між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , предметом якого є встановлення факту проживання сторін у справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 13.12.2011, визнання об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 до ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.
Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір про поділ майна подружжя, яке, відповідно до встановлених норм СК України має презумпцію права спільної сумісної власності майна, а тому вчинення будь-яких дій стосовно вказаного спірного майна будь-якою із сторін по справі фактично порушує права іншої сторони, до поки не буде вирішена доля вказаного майна, його фактичного розподілу між колишнім подружжям.
Відповідно до ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2016, в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , були вжиті заходи забезпечення позову, а саме: забезпечено позов шляхом накладення арешту, заборони розпоряджатись та вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, передачу в користування третім особам, пошкодження та знищення, а також шляхом заборони державному реєстратору та іншим компетентним особам вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, серед якого, зокрема, житловий будинок садибного типу з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Приводом для вжиття вказаних заходів для суду слугувала та обставина, що вказане у позовній заяві майно оформлялося на ім`я відповідача по справі, то така обставина не виключає можливості як відчуження спірного майна відповідачем з привласненням коштів від продажу чи передачу його в найм (оренду), так і його знецінення внаслідок умисного псування. 
Із вказаним висновком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області погодився і суд апеляційної інстанції, який у своїй ухвалі від 10.11.2016 зазначив, що ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає і намагається виселити ОСОБА_1 із спірного будинку, а тому наявні всі підстави для застосування заходів забезпечення позову.
Суд дійшов висновку про те, що з матеріалів справи вбачається, що заявник звернулась до суду із вказаною заявою саме у зв`язку із вимогою державного виконавця виселити Біліченко В. М. та її сина ОСОБА_5 із спірного будинку, тобто фактично заявник позбавляється можливості користуватися вказаним будинком до вирішення спору по суті, в чому вбачається порушення її прав.
Із змісту постанови державного виконавця від 30.10.2019 року вбачається, що заявника та малолітнього ОСОБА_5 зобов`язано усунути перешкоди, шляхом виселення із вказаного будинку без надання іншого жилого приміщення, в той час як неповнолітня ОСОБА_3 залишається в спірному будинку, в якому проживає ОСОБА_2 , який, як вбачається із змісту ухвали апеляційного суду Черкаської області від 13.06.2017 року, факту свого батьківства щодо ОСОБА_3 не визнає.

2. Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній та додатково витребуваними доказами, так до апеляційного суду було надіслано виділені матеріали, які не містили позовних заяв, якими були доповнені та збільшені позовні вимоги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України).
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Так, ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 258 ЦПК України регламентовано види судових рішень, судовим рішенням, зокрема, є ухвала.
Частиною 6 ст. 153 ЦПК України визначено, що про забезпечення позову або відмову у ньому суд постановляє ухвалу.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.11.2019 не в повній мірі відповідає таким вимогам.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. 154 ЦПК України).
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Як встановлено апеляційним судом, предметом спору у даній цивільній справі є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання об`єктами права спільної сумісної власності сторін рухомого та нерухомого майна та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, встановивши, що вже існує ухвала про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони відчуження щодо будинку АДРЕСА_1 , помилково прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить ОСОБА_1 , може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.
Апеляційний суд вважає, що неможливо двічі забезпечувати позов щодо одного й того ж майна, крім того, такий вид забезпечення позову як вказано в резолютивній частині ухвали суду першої інстанції від 11.11.2019, що стосується права проживання в спірному будинку заявниці разом з неповнолітніми дітьми, взагалі не передбачений чинним ЦПК України. 
Також апеляційний суд вважає обґрунтованими наведені скаржником доводи щодо не врахування судом першої інстанції предмету спору у даній справі, адже забезпечення позову, про яке просила ОСОБА_1 , стосується інших правовідносин, які були предметом спору в іншій цивільній справі про виселення з житлового будинку та позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_5 , і ніяким чином не пов`язані з предметом спору у цивільній справі № 695/2112/16 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спірного майна об`єктами права спільної сумісної власності та його поділу. 
Обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві щодо їх з сином примусового виселення з будинковолодіння АДРЕСА_1 , встановлені і описані в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, відповідно до якої зобов`язано усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаного будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , без надання іншого жилого приміщення.
Частиною 10 ст. 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується судом. 
Отже, враховуючи приведені вимоги закону, постанову Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц щодо усунення перешкод у користуванні спірним житловим будинком шляхом виселення заявниці та її сина, а також наявність чинної ухвали суду від 07 жовтня 2016 року, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у визначений у ній спосіб. 
Водночас, колегія суддів вважає, що існуюча ухвала про забезпечення позову від 07.10.2016 щодо нерухомого майна, яке є предметом спору в даній цивільній справі, є цілком співмірною із заявленими позовними вимогами, достатніми для усунення загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду від 11 листопада 2019 року скасувати, та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року скасувати.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
Текст постанови складено 30 січня 2020 року.

Головуючий                         Л. І. Василенко

Судді:         В. Г. Бородійчук

    Л. В. Нерушак