ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/2280/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Головко О.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1 	
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду                                        від 12.04.2019р.  у справі №160/2280/19	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-	

ВСТАНОВИВ:
12.03.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 4-8/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2019р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/2280/19 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні /а.с. 2/.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019р.  у справі № 160/2280/19 , у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії  - відмовлено /а.с. 27-28/.
Позивач,  не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 12.04.2019р.,  за допомогою засобів поштового зв`язку 19.06.2019р. /а.с. 52/ подав   безпосередньо до суду апеляційної інстанції   апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 12.04.2019  /а.с. 45-47/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду  від 01.07.2019р.  у справі №160/2280/19  апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 12.04.2019р.  у справі №160/2280/19 була повернута заявнику апеляційної скарги, через порушення порядку подання апеляційної скарги на підставі пп. 15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення», ст. 297 КАС України  / а.с. 41-43/. 
Зазначена ухвала була оскаржена позивачем у касаційному порядку до Верховного Суду /а.с. 53-55/.
Постановою Верховного Суду від 22.08.2019р. касаційну скаргу ОСОБА_1  задоволено, ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019р. у справі №160/2280/19 скасовано, а  справу направлено до суду апеляційної інстанції  для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження. /а.с. 70-74/. 
Справа №160/2280/19 надійшла до суду апеляційної інстанції - Третього апеляційного адміністративного суду 01.10.2019р. /а.с. 78/ та з використанням автоматизованої системи документообігу суду визначено склад колегії суддів, що розглядає справу№160/2280/19 у складі:  головуючий суддя (суддя  - доповідач) Чумак С.Ю., судді  - Юрко І.В., Чабаненко С.В.   /а.с. 79/, і справу 01.10.2019 було передано судді-доповідачу. 
Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду Чумака С.Ю. від 07.10.2019 у справі №160/2280/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019  у справі №160/2280/19 залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 80/.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції заявником апеляційної скарги, у встановлений судом строк, надано суду апеляційної інстанції: -  оригінал апеляційної скарги разом з доданими до неї матеріалами; - копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи; - оригінал квитанції №50 від 18.06.2019р.  на суму 3457,81грн. про сплату судового збору /а.с. 82-91/.
Крім цього 17.10.2019р. судом апеляційної інстанції зареєстровано заяву ОСОБА_1  про відвід суддів /а.с. 91/, у якій позивач посилаючись на положення ч. 2 ст. 37 КАС України заявляє відвід суддям Чумак С.Ю., Чабаненко С.В., Юрко І.В. в розгляді справи №160/2280/19  .
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2019 у  справі №160/2280/19 задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Чумака С.Ю., Чабаненко С.В., Юрко І.В. у справі №160/2280/19, відведено колегію суддів  головуючий суддя (суддя  - доповідач) Чумак С.Ю., судді  - Юрко І.В., Чабаненко С.В. від участі у розгляді справи №160/2280/19, та передано адміністративну справу №160/2280/19  на повторний автоматизований розподіл справ /а.с. 92-93/.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  Третього апеляційного адміністративного суду  від 21.10.2019 визначено склад колегії суддів  що розглядає цю справу: -  головуючий суддя Коршун А.О.,  судді -  Баранник Н.П., Головко О.В. / а.с. 95/, і 21.10.2019 матеріали справи №160/2280/19 передано судді-доповідачу.  
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019р. у справі №160/2280/19 поновлено ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019р. у справі №160/2280/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019р. у даній справі /а.с. 96/ та ухвалою апеляційного суду від 22.10.2019р. у справі № 160/2280/19 призначено розгляд справи №160/2280/19 в порядку письмового провадження на 19.11.2019р. /а.с. 97/.
Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача  та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи  було з`ясовано усі обставини справи, які мали суттєве значення для її вирішення та прийнято рішення без порушень норм чинного матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу  позивача  залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 12.04.2019р. у цій справі залишити без змін /а.с. 102/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019р. у справі № 160/2280/19 перенесено розгляд даної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019р. у Справі №160/2280/19 в порядку письмового провадження на 17.12.2019р., у зв`язку з відсутністю у справі доказів повідомлення позивача - ОСОБА_1 , яка також є заявником апеляційної скарги у даній справі, про час та місце розгляду апеляційної скарги /а.с. 106/,  про що судом апеляційної інстанції було повідомлено осіб, які беруть участь у розгляді справи та заявника апеляційної скарги /а.с. 108,109/. 
Відповідно до ч.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення. 
Оскільки  повне судове рішення у цій справі складено 15.01.2020р., то датою постанови суду апеляційної інстанції є 15.01.2020р.
Перевіривши  доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому  задоволенню з наступних підстав. 
22.10.2018р. ОСОБА_1 , звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».
Головне  управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, листом № 1696/Я-07  від 05.02.2019р., повідомило позивача про те, що відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років  не залежно від віку за наявності  на день звернення вислугу років не менше: з 01.10.2018р. по 30.09.2019р. - 24 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років, оскільки стаж позивача на посадах прокурорів та слідчих прокуратури за період з 14.09.2001р. по 21.10.2018р. складає 17 років, а стаж роботи за період з 10.08.1994р. по 13.09.2001р., після закінчення Чернігівського юридичного технікуму, який не був закладом вищої юридичної освіти, не може бути врахованим до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, тому позивач не має права на призначення пенсії за вислугою років /а.с. 15/.
Позивач не погодившись з таким рішенням звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив суд визнати:
- протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років,  
- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію , згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 10.08.1994р. по 14.09.2001р., що складає 07 років 01 місяць на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;   
- зобов`язати відповідача призначити  з 22.10.2018р. та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років згідно  ч.1, 6, ст. 86  Закону України «Про прокуратуру».
Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані  Законом України «Про прокуратуру».
Відповідно до  ч.1    ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»     прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 01.10.2018р. по 30.09.2019р. - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.
Отже, для набуття права на пенсійне забезпечення за вислугу років станом на 22.10.2018р., тобто на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, стаж позивача мав становити - 24 роки, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.
З матеріалів справи вбачається, що позивач закінчила Чернігівський юридичний технікум за спеціальністю право і організація соціального забезпечення і рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 29.06.1994р. їй присвоєно кваліфікацію юриста, що підтверджується дипломом       молодшого спеціаліста НОМЕР_1, реєстраційний номер 12640 від 29.06.1994р./а.с.14/.
Диплом НОМЕР_2 про повну вищу освіту за спеціальністю «правознавство» за кваліфікацією юрист ОСОБА_1 отримала 29.06.2000р./а.с.9/.
З 10.08.1994р. по 13.09.2001р. позивач працювала на посадах державного службовця юристом, юрисконсультом, а з 14.09.2001р. по 22.10.2018р. , тобто на час звернення з заявою про призначення пенсії за вислугою років , працювала на посадах помічника прокурора та посадах прокурора, що підтверджується записами трудової книжки позивача/а.с.10-13/ та не оспорюється відповідачем.
Відповідно до пункту 2 ч.6        ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»     до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.
Оскільки ОСОБА_1 з 10.08.1994р. по 29.06.2000р., тобто 5 років 10 місяців 19 днів працювала на посадах державного службовця, але не мала вищої освіти, то відповідач, зробив обґрунтований висновок про відмову  позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю у неї 24 років стажу, які необхідні для призначення їй пенсії за вислугу років на час її звернення з такою заявою до відповідача.
Суд першої інстанції, приймаючи 12.04.2019р. своє рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог: про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років; про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію , згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 10.08.1994р. по 14.09.2001р., що складає 07 років 01 місяць на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;   про зобов`язання  відповідача призначити  з 22.10.2018р. та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років згідно  ч.1, 6, ст. 86  Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував його тим, що  навчання в технікумі до спеціального стажу не зараховується, але позивачем не було заявлено позовних вимог про зарахування часу навчання в технікумі, а тому таке рішення суду підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а апеляційна скарга підлягає задоволенню лише в частині вимоги про скасування рішення суду першої інстанції.
Вирішуючи позовні вимоги позивача, колегія суддів вважає,  що відповідач при прийняті рішення діяв в межах своїх повноважень і відповідно до закону, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років і правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відсутні, а тому позивачу у задоволенні позову необхідно відмовити.
Обґрунтування апеляційної скарги тим, що відповідно до ч.4 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VII «після набрання чинності цим Законом диплом про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнюється до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра» колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки цією нормою права врегульовано питання дипломів про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста та за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра. І ця норма не може підтверджувати, що отриманий позивачем  диплом       молодшого спеціаліста НОМЕР_1, реєстраційний номер 12640 від 29.06.1994р.,виданий Чернігівським юридичним технікумом, є дипломом про вищу освіту.
На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  - частково задовольнити. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 12.04.2019р.  у справі №160/2280/19-  скасувати.
ОСОБА_1  в  позові відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 328, 329 КАС України 
Повний текст складено -  15. 01.2020р.     
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      О.В. Головко