Справа № 428/4565/19 
Провадження № 22-ц/810/1055/19 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року                Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                        Назарової М.В.,
суддів:                        Кострицького В.В., Стахової Н.В.,
учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» м. Сєвєродонецьк Луганської області, відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року, ухваленого Сєвєродонецькимміським судом у складі: судді Юзефовича І.О. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» м. Сєвєродонецьк Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс (далі -ТОВ «Таун Сервіс) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 14262,29 грн, який мотивувало тим, що з 01.09.2009 року позивач ТОВ «Таун Сервіс» м. Сєвєродонецьк Луганської області є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у м. Сєвєродонецьк Луганської області та прилеглих районів. Відповідач ОСОБА_1 разом з зареєстрованими особами у жилому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , як споживачі наданих послуг з особовим рахунком № 04029055 не оплачували надані послуги, тобто неналежно виконували свої обов`язки, внаслідок чого за період з 01.07.2008 року по 01.07.2011 року утворилась заборгованість у розмірі 14927,69 грн, яка складається з: 3812,26 грн - заборгованість перед КП «Сєвєродонецьводоканал» за період з 01.07.2008 року по 01.09.2009 року, яка перейшла до ТОВ «Таун Сервіс» як до нового кредитора, та 11115,43 грн - заборгованість за період з 01.09.2009 року по 01.07.2011 року. За зазначеною адресою у споживачів були відсутні квартирні засоби обліку води, а заборгованість за надані послуги нараховувалась з розрахунку на одну особу, виходячи з 9 зареєстрованих осіб. 03.08.2011 року за заявою позивача ТОВ «Таун Сервіс» було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, який 04.06.2018 року було скасовано. Оскільки в наступному відповідач ОСОБА_1 зменшила заборгованість шляхом її оплати, то станом на момент пред`явлення позову заборгованість складає 14262,29 грн, тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таун Сервіс» заборгованість за оплату послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.07.2008 року по 01.07.2011 року у розмірі 14262,29 грн та судовий збір у розмірі 1921 грн.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» м. Сєвєродонецьк Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.07.2008 року по 01.07.2011 року у розмірі 14262,29 грн задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» заборгованість за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.09.2009 року по 01.07.2011 року у розмірі 9855,63 грн та судові витрати у розмірі 1327,41 грн.
Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» м. Сєвєродонецьк Луганської області у задоволенні інших позовних вимог.
Частково задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс», суд першої інстанції виходив із того, що згідно «Переліку заборгованості населення, що передаються згідно акту прийому передачі дебеторської заборгованості» як Додатку 1 до акту прийому-передачі дебіторської заборгованості КП «Сєвєродонецькводоканал» ТОВ «Тан Сервіс» заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.09.2009 року складає 36,30 грн, інших доказів на підтвердження наявної заборгованості за цей період відповідача ОСОБА_1 позивачем ТОВ «Таун Сервіс» не надано, тому за цей період позовні вимоги не підлягають задоволенню. 
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Таун Сервіс» до ОСОБА_1 за період з 01.09.2009 року по 01.07.2011 року, суд вважав доведеними належними доказами обставини того, що послуги за цей період надавались, виходячи із розрахунку 9 зареєстрованих осіб, заборгованість ОСОБА_1 становить 9855,63 грн, з яких: за 2009 рік - 2082,75 грн, за 2010 рік - 6375,15 грн, за 2011 рік з урахуванням сплачених коштів - 2795,47 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухваленим без встановлення всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що полягає у порушенні основних засад (принципів) цивільного судочинства, тому просить скасувати оскаржуване рішення в задоволеній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Таун Сервіс» відмовити за необґрунтованістю.
Доводами апеляційної скарги є те, що договір між сторонами про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, яким передбачені права та обов`язки сторін, укладено 18.05.2011 року, а період стягнення охоплює більший період - з 01.09.2009 року по 01.07.2011 року; судом не встановлена жодна із складових розміру оплати за послуги позивача, що унеможливлює перевірку розрахунку заборгованості та подачу відповідачем свого розрахунку; суд позбавив відповідача права на заперечення проти позову, відмовивши у залученні до матеріалів справи відомостей про склад родини відповідача і кількість зареєстрованих осіб за період з 01.01.2008 року по 30.07.2019 року - 8 осіб, у той час, коли позивачем розрахунок проведений за 9 осіб, чим порушив принцип змагальності сторін та не сприяв відповідачу в реалізації ним своїх процесуальних прав; судом не встановлено правовий режим квартири та не встановлено коло власників квартири, стягнувши заборгованість лише з одного із власників.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 14262,29 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 * 100 = 192100 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом перегляду є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2009 року по 01.07.2011 року у розмірі 9855,63 грн.
Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання та споживання комунальних послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, які врегульовано, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно із пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29), співвласником якої вона є на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 жовтня 1994 року (а.с. 64), і у якої із позивачем ТОВ «Таун Сервіс» 18 травня 2011 року укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення (а.с. 61-62).
У липні 2011 року ТОВ «ТАУН СЕРВІС» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2008 року по 01 липня 2011 року (а.с. 5).
03 серпня 2011 року Сєвєродонецький міський суд Луганської області видав відповідний наказ, який ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 червня 2018 року скасований (а.с. 6).
Після скасування судового наказу ТОВ «ТАУН СЕРВІС» звернулось до ОСОБА_1 з теперішнім позовом.
Задовольняючи позов про часткове стягнення заборгованості у розмірі 9855,63 грн за період з 01 вересня 2009 року по 01 липня 2011 року, суд виходили з обґрунтованості та доведеності позовних вимог в наведеній частині.
Колегія суддів погоджує вказаний висновок суду як такий, що ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, а доводи скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.
Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Тому помилковим є довід скарги про те, що договір між сторонами про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, яким передбачені права та обов`язки сторін, укладено лише 18.05.2011 року, а період стягнення охоплює більший період - з 01.09.2009 року по 01.07.2011 року.
Слушним в цій частині є відзив позивача на апеляційну скаргу відповідача про те, що хоча частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунального господарства здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Довід скарги про не встановлення судом жодної із складових розміру оплати за послуги позивача, що унеможливлює перевірку розрахунку заборгованості та подачу відповідачем свого розрахунку, не заслуговує на увагу, оскільки тарифи на послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення розраховуються у відповідності до ст. 11 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст. 14, 30, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 5, 6 Закону України «Про держане регулювання у сфері комунального послуг», ст. 10, 12, 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення», ст. 12, 191 Господарського кодексу України, є регульованими і встановлені відповідно до наданих позивачем доказів для ТОВ «ТАУН СЕРВІС» з 01.09.2009 року по 31.01.2011 року виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, а з 01.02.2011 року по 01.07.2011 року - Національною комісією регулювання електроенергетики України. 
Матеріали справи свідчать про те, що у період з 01.09.2009 року по 31.01.2011 року діяли тарифи, встановлені рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 23.06.2009 року № 1030 «Про затвердження тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення» для населення Сєвєродонецької міської ради (1 група споживання)»: за послуги з водопостачання - 2,0772 грн/кв м (з ПДВ), а за послуги з водовідведення - 4,80 грн/кв м (з ПДВ) (а.с. 55). У період з 01.02.2011 по 01.07.2011 року діяли тарифи, встановлені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.01.2011 року № 55 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення ТОВ «ТАУН СЕРВІС»: за послуги з водопостачання - 1,86 грн/кв м (без ПДВ), а з ПДВ - 2, 232 грн/кв м, за послуги з водовідведення - 4,19 грн/кв м (без ПДВ), а з ПДВ - 5,028 грн/кв м (а.с. 56).
Як помилковим є і довід скарги про те, що судом не встановлено правовий режим квартири та не встановлено коло власників квартири, стягнувши заборгованість лише з одного із власників, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачка є співвласником вказаного житла і має передбачений ст. 332 ЦК України обов`язок з його утримання, і відповідно до вимог ст. 64 ЖК України та ст. 541 ЦК України вона та інші співвласники та члені її сім`ї, а також особи, які хоча і перестали бути членами її сім`ї, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, є солідарними боржниками зі сплати комунальних послуг, тому на підставі ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, такі і від будь-кого з них окремо. Позивачем на власний розсуд обрано такий спосіб захисту як стягнення заборгованості лише з позивача, який є не лише співвласником житла, а і особою, яка уклала з ТОВ «ТАУНСЕРВІС» договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення і на ім`я якого відкрито особовий рахунок.
Щодо доводу апеляційної скарги про позбавлення відповідача права на заперечення проти позову та необґрунтовану відмову у залученні до матеріалів справи відомостей про склад родини відповідача і кількість зареєстрованих осіб за період з 01.01.2008 року по 30.07.2019 року - 8 осіб, то колегія суддів зазначає наступне.
Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
У п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції).
Судом відмовлено відповідачу у прийняття відзиву на позов як заяви по суті справи з мотивів пропуску визначеного судом строку, натомість від позивача після першого судового засідання прийнято заяву (пояснення) від 27.09.2019 року, яка не є заявою по суті справи в розумінні вимог ст. 174 ЦПК України, з додатками, які залучені судом у якості письмових доказів по справі.
Тому, діючи у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів залучає до матеріалів справи докази, у залученні яких відповідачу судом було відмовлено, а саме - довідку Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 30.07.2019 року № 15224 (а.с. 92), з якої вбачається, що протягом оспорюваного періоду з 01.09.2009 року по 01.07. 2011 року у вказаній квартирі було зареєстровано 8 осіб.
Проте, вказаний доказ не спростовує висновок суду про кількість осіб, які користувалися послугами з централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , саме як 9 і відповідно до якої розраховано заборгованість.
Вказана кількість осіб підтверджена не лише довідкою Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 04.07.2011 року № 4206, виданої відповідачу ОСОБА_1 (а.с. 60), а і Договором № 23061, укладеним між сторонами 18.05.2011 року про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, який підписаний відповідачем і в якому зазначено про 9 осіб, які фактично мешкають у приміщенні за вказаною адресою (а.с. 61-62).
Аналіз вказаних довідок свідчить про те, що у довідці ЦНАП м. Сєвєродонецька відсутня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є онукою відповідача і, відповідно, донькою доньки відповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, а частина 3 ст. 29 ЦК встановлює, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. 
Вказана презумпція проживання та реєстрації дитини разом зі своєю матір`ю відповідачем належними доказами не спростована.
Натомість надана відповідачкою довідка про склад родини 5 осіб, зареєстрованих станом на 30.07.2019 року, не має значення для правильного вирішення справи, по якій заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.09.2009 року по 01.07. 2011 року.
За таких обставин висновок суду про погодження розрахунку заборгованості, виходячи з 9 зареєстрованих осіб за адресою надання послуг позивачем, є правильним.
Несплата вартості житлово-комунальних послуг може мати місце лише у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні (пункт 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), проте відповідачка на вказане не посилається та відповідних доказів не надає.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції надав належну оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про наявність доведеної належними доказами заборгованості відповідача як споживача надаваних позивачем послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2009 року по 01 липня 2011 року у розмірі 9855,63 грн. та про те, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення вказаної суми з відповідача на користь позивача.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 

Дата складення повного тексту постанови - 21 січня 2020 року.

Головуючий

Судді: