ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
14 лютого 2020 року                                                                 м. Київ
 
справа № 760/5374/17
 
провадження № 22-ц/824/1/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
Іванової І.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С. 
сторони :
позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця»
 
відповідач -  ОСОБА_1 
             
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року у складі судді Луценка О.М., повний текст складений  18.09.2019 року,
встановив:
 
У березні 2017 року позивач ПрАТ АСК «Скарбниця» звернувся до суду з позовом до         ОСОБА_1  про відшкодування матеріальної шкоди. 
Мотивуючи позовні вимоги ПрАТ «АСК «Скарбниця» посилається на те, що між сторонами було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4071222 від 21 травня 2015 року, зі строком дії до 20 травня 2016 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 .
21 січня 2016 року о 10 год., 00 хв. по вул. Гетьмана у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна шкода транспортним засобам.
Вина водія ОСОБА_1 у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлена у постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року за яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «АСК «Скарбниця» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
08 квітня 2016 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_3  в розмірі 13 179,23 грн.
Оскільки ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, ПрАТ «АСК «Скарбниця» просив стягнути із відповідача у відповідності до ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»суму страхового відшкодування в розмірі 13 179,23 грн.
Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_1 пояснив, що регресний позов ПрАТ «АСК «Скарбниця» є необґрунтованим, оскільки факт неповідомлення страховика про ДТП не є підставою для відшкодування відповідачем у порядку регресу сплаченого позивачем страхового відшкодування, оскільки несвоєчасне подання відповідачем повідомлення про ДТП не завадило позивачу перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року позов ПрАТ «АСК «Скарбниця» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АСК «Скарбниця» відшкодування в порядку регресу в розмірі 13 179,23 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та як наслідок було порушено права та законні інтереси відповідача.
Крім того посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом не було надано оцінку аргументам, наведених відповідачем та його представником щодо підстав для відмови у задоволенні позову.
Від позивача ПрАТ «АСК «Скарбниця» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, що скаржником не подавалось жодного документального підтвердження поважних причин пропуску повідомлення страховика у строк визначений законом.             
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 21 січня 2016 року о 10 год. 00 хв. по вул. Гетьмана у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 .
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даного ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП.
Судом також встановлено, між ПрАТ «АСК «Скарбниця» і ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4071222 від 21 травня 2015 року, зі строком дії до 20 травня 2016 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 .
Ліміт відповідальності страхової компанії за умовами Полісу за шкоду, заподіяну майну складає 50 000 грн., франшиза - 500 грн.
Згідно висновку ТОВ "Юніверсал Асістанс-Україна" № 54967 від 27 лютого 2016 року про визначення вартості відновлювального ремонту досліджуваного колісного транспортного засобу «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників становить 16415,07 грн. (а.с. 6-7).
08 квітня 2016 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 в розмірі 13179,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3920 від 08 квітня 2016 року (а.с. 4). 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з законності та обґрунтованості вимог ПрАТ «АСК «Скарбниця».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до п. ґ ч.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  страховик  після  виплати  страхового відшкодування має право подати регресний позов до    страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив  страховика  у  строки  і  за  умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Відповідно до підпункту 33.1.4. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути   підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно,  але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної    пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.    
Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 не повідомив страховика про скоєння ДТП, що ним не заперечується.
Відповідачем також не зазначено будь-яких поважних причин для нездійснення повідомлення ПрАТ «АСК «Скарбниця». 
Суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі доказів, досліджених в судовому засіданні, встановивши, що ОСОБА_1 , у порушення вимог підпункту 33.1.4. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», належним чином не повідомив страхову компанію про настання ДТП, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування із водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.
За наведених обставин, судова колегія вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-
постановив :
 
Апеляційну скаргу       ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Головуючий    

 
Судді: