УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 671/1478/19
Провадження № 22-ц/4820/188/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом  ОСОБА_1 до Волочиського відділення Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про спонукання до вчинення дій і відшкодування шкоди за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2019 року про повернення заяви позивачеві,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волочиського відділення Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про спонукання до вчинення дій і відшкодування шкоди.
ОСОБА_1 зазначив, що у 2008 році він отримав у відповідача кредит, який у 2011 році – повністю погасив, однак банк безпідставно заявив до нього позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач залишається в реєстрі боржників і зазнав душевних страждань.
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд виконати рішення суду та виключити його з електронного реєстру боржників, а також стягнути з відповідача на його користь 100 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.
Суд виходив з того, що позовна заява за своїм змістом не відповідає вимогам процесуального закону та не оплачена судовим збором, а ОСОБА_1 не усунув цих недоліків відповідно до ухвали від 19 серпня 2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження посилаючись на порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що у встановлений строк позивач усунув недоліки позовної заяви та звернувся до суду з заявою про звільнення від сплати судового збору, внаслідок чого суд повернув йому позовну заяву безпідставно.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк») подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, вказуючи на її законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини вручення позивачеві ухвали про усунення недоліків, не застосував закон (Закон України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі – Закон № 3674-VI), Закон України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист справ споживачів» (далі – Закон №1023-ХІІ)), який підлягав застосуванню, та неправильно витлумачив приписи ст. 175 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 14 серпня 2019 року.
Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків – 7 днів з дня отримання копії ухвали.
30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву в новій редакції та заяву про звільнення від сплати судового збору.

а) щодо змісту позовної заяви та доданих до неї документів

Застосовані норми права

Вимоги до змісту позовної заяви встановлені частиною 3 статті 175 ЦПК України, згідно якої позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
На думку суду, позовна заява ОСОБА_1 не містить повне найменування та правильну назву відповідача, ціни позову, конкретної суми вимог про відшкодування моральної шкоди та посилання на норми процесуального закону, відповідно до якого має бути вирішений спір. Крім того, суд виходив з того, що позов був заявлений ОСОБА_1 до відділення банку, яке не має статусу юридичної особи, та позивачем не додано до позовної заяви копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 містила зрозумілий зміст позовних вимог і достатній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує ці вимоги. Разом із тим, ОСОБА_1 не зазначив у позовній заяві повне найменування позивача та ціну позову. Також ОСОБА_1 не додав до позовної заяви копії документів (додаток на 9 аркушах) для вручення відповідачеві.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для залишення позовної заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача може бути здійснена на наступних стадіях процесу в порядку, визначеному ст. 51 ЦПК України. Також не є перешкодою для руху справи неправильне зазначення позивачем у заяві процесуальної норми, відповідно до якої має бути розглянутий спір, оскільки юрисдикція спору обрана позивачем правильно, а суд вправі самостійно вказати на норму, яка регулює судові процедури.
Отже, суд першої інстанції помилково послався в ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду на пред`явлення позову до неналежного відповідача та зазначення неправильних процесуальних норм як на недолік позовної заяви.

б) щодо сплати судового збору

Застосовані норми права

Закон №1023-ХІІ встановлює права споживачів, визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. 
Відповідно до ст. 1 Закону №1023-ХІІ: послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.
Із положень ч. 3 ст. 22 Закону №1023-ХІІ слідує, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Законом №3674-VI встановлено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Статтею 5 чинної редакції Закону № 3674-VI визначено коло осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору. До цього переліку не включено споживачів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

З питань справляння судового збору Закон №3674-VI є спеціальним нормативно-правовим актом. Разом із тим, викладаючи статтю 5 цього Закону у новій редакції (Закон України від 22 травня 2015 року №484-VIІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору») законодавець не вніс зміни до Закону №1023-ХІІ, підтвердивши право споживачів на безоплатне звернення до суду з позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Оскільки стаття 5 Закону №3674-VI не встановлює вичерпність переліку осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, то дана норма не суперечить приписам статті 22 Закону №1023-ХІІ, отже, споживачі звільняються від сплати судового збору за такими позовами.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у зв`язку з порушенням своїх прав споживача фінансово-кредитних послуг, а тому він користується пільгами щодо сплати судового збору.
Покладаючи на позивача обов`язок зі сплати судового збору, суд першої інстанції не врахував указаних вимог закону.

в) щодо повернення позовної заяви

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви №6778/05, справа «МПП «Голуб» проти України», зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини (далі – Конвенція), гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа "Golder v. The United Kingdom", рішення від 21 лютого 1975 року, cерія АN 18, ст. 13 – 18, п. 28 – 36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі "Brulla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року, п. 33).
Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення у справі "Bellet v. France" від 4 грудня 1995 року, серія А, №333-Б, ст. 42 п. 36).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, внаслідок чого суд першої інстанції правомірно залишив її без руху та надав ОСОБА_1 строк для усунення недоліків. Суд визначив цей строк у 7 днів з часу отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно довідки Відділу поштового зв`язку «Яхнівці» Рудак М. ОСОБА_2 отримав копію вказаної ухвали суду 23 жовтня 2019 року (а.с. 29). Оскільки названа довідка спростувала дані поштової листівки (а.с. 17) про отримання ОСОБА_1 ухвали суду 22 жовтня 2019 року, то ці дані не можуть бути взяті до уваги.
Враховуючи норми ч. 1 ст. 253, ч. 1 ст. 255 ЦПК України про початок і закінчення процесуальних строків, останнім днем строку для усунення ОСОБА_1 недоліків позовної заяви було 30 жовтня 2019 року (до 24 години).
Отже, суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до закінчення встановленого ним строку на усунення її недоліків.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому в силу ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2019 року про повернення заяви позивачеві скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

       Судді:        О.І. Ярмолюк

               А.В. Купельський

               Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Бабій О.М.
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27