Ухвала
Іменем України
 
16 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 359/7026/17
провадження № 61-335ск20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 
2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 
2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - НАСК «Оранта») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди(далі - ДТП).
Позовна заява мотивована тим, що 21 липня 2017 року о 14 год 00 хв. 
на автодорозі «Київ-Харків» ОСОБА_1 ., керуючи автомобілем марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, виїжджаючи з другорядної дороги, перед зміною напрямку руху 
не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив маневр, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Nissan X-Trail», реєстраційний номер 
НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , після чого автомобіль марки «Nissan X-Trail» виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винним 
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 124 КУпАП. 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 20 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено. 
Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь     ОСОБА_5 шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 205 068, 41 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга       ОСОБА_1 , яку подано 
27 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 
2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 
2019 року і ухвалити нове рішення, встановивши суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 102 534, 20 грн, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково не враховано, що висновком експерта, залученого відповідно до клопотання відповідача, який було досліджено судом, встановлено у діях позивача ОСОБА_2 порушення вимог Правил дорожнього руху, що в результаті стало причиною ДТП.            ОСОБА_1 вважає, що суди повинні були застосувати положення пункті 3 частини першої статті 1188 ЦК України і визначити розмір відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, врахувавши вину обох учасників ДТП у її заподіянні.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною першою статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а  за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Судами встановлено, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, складає 908 733, 33 грн, що перевищує ринкову вартості автомобіля на час ДТП, яка становить 631 068, 41 грн. Частину завданої майнової шкоди у розмірі 183 000 грн позивачу відшкодувала                         НАСК «Оранта». Оскільки позивач на власний розсуд здійснив відчуження на користь третьої особи залишків пошкодженого автомобіля на суму 243 000 грн, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, врахувавши, що принцип остаточності та преюдиційності судового рішення у справі про адміністративне правопорушення має важливе значення при прийнятті судового рішення по суті спору, дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача, вина якого у вчиненні ДТП встановлена судовим рішенням, підлягає стягненню частина завданої майнової шкоди у розмірі 205 068, 41 грн (631 068, 41 грн - 183 000,00 грн - 243 000 грн).
Постійна колегія суддів вважає вказані висновки судів першої 
та апеляційної інстанції обґрунтованими і такими, що не суперечать вимогам статей 1166, 1188, 1192 ЦК України та відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі                                 № 234/16272/15-ц, провадження № 61-31395 сво 18.
Доводи касаційної скарги не впливають на правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі 
з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування 
чи тлумачення. 
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, 
що правильність застосування судами норм ЦК України, дотримання норм ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області               від 20 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду                 від 28 листопада 2019 рокує необґрунтованою.
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою 
та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 
про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,- відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
       
       В. В. Шипович