ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2020 р.           Справа№ 910/11443/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Майданевича А.Г. 
 
Без повідомлення (виклику) сторін
розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"
на рішення         Господарського суду міста Києва
від                             17.10.2019
у справі                   № 910/11443/19 (суддя Балац С.В.)
за позовом                   Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"
до                             Товариства з обмеженою відповідальністю "Союзбудкомплект"
про                             стягнення 120 413,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союзбудкомплект" (далі - відповідач) про стягнення 120 413,73 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору кредитним договором від 27.02.2013 № б/н, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 120 413,73 грн., з яких: 39 165,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 75 964,41 грн. - пеня та 5 283,35 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 у справі №910/11443/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що, враховуючи те, що сума основної заборгованості відповідача за Договором у розмірі 17 806,31 грн. стягнута відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 07.08.2015 у справі № 910/17257/15, та приймаючи до уваги положення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, позовні вимоги про стягнення з відповідача 75 964,41 грн. - пені, 39 165,97 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом та 5 283,35 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 у справі №910/11443/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 поновлено Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 у справі №910/11443/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 у справі №910/11443/19. Роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)
Водночас, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ за своєю природою потребує регулювання з боку держави, яке може змінюватися у часі та просторі відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. (див. рішення у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 230, ECHR 2012). Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
Враховуючи практику Європейського Суду (зокрема рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012), тривалість провадження згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод здійснювалася в розумні строки.

Позиції учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Союзбудкомплект" своєї позиції щодо вимог та змісту апеляційної скарги не висловило.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

27.02.2013 відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до умов і правил надання послуг, відповідно до якої відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті позивача - www.privatbank.ua (далі - Договір).
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач вказує, що у відповідача була наявна заборгованість перед позивачем за Договором у сумі 156 595,69 грн., з яких:
- 17 806,31 грн. - заборгованість за кредитом;
- 83 566,98 грн. - пеня;
- 48 175,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 7 046,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.08.2015 у справі №910/17257/15 за позовом позивача до відповідача про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами спору Договором у сумі 36 181,96 грн. позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача:
- 17 806,31 грн. - заборгованості за кредитом;
- 7 602,57 грн. - пеня;
- 9 009,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 1 763,09 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.
Приймаючи до уваги невиконання вказаного вище рішення, позивач звернувся до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 120 413,73 грн. за Договором, з яких:
- 75 964,41 грн. - пеня;
- 39 165,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 5 283,35 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 встановлено наступне:
"Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.".
У зв`язку з тим, що сума основної заборгованості відповідача за Договором у розмірі 17 806,31 грн. стягнута відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 07.08.2015 у справі № 910/17257/15 та враховуючи положення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, позовні вимоги про стягнення з відповідача 75 964,41 грн. - пені, 39 165,97 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом та 5 283,35 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом задоволенню не підлягають.
З урахуванням вищенаведених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 75 964,41 грн. - пені, 39 165,97 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом та 5 283,35 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо відсутності наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 у справі №910/11443/19 відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості.
Інших доводів та доказів, які б могли бути підставою для скасування судового рішення у даній справі апелянтом не наведено.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, викладені Акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 у справі №910/11443/19 прийняте з повним дослідженням обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" не підлягає задоволенню.
У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст.  129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк".
Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 у справі №910/11443/19 залишити без змін.
2.  Матеріали справи № 910/11443/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків 

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                А.Г. Майданевич