ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 січня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/347/19
Головуючий у першій інстанції - Луговець О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/55/20
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Бобрової І.О., Губар В.С.,

сторони:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , поданої їх представником - адвокатом Ковалюхом Василем Миколайовичем, на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2019 року (ухвалене о 13:39, повний текст рішення складено 18 вересня 2019 року) у справі за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» про стягнення невиплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

                                       У С Т А Н О В И В:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - кожен окремо, звернулися до суду з позовами до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» (далі по тексту - ТОВ «СП «Агродім»), в яких просили стягнути з відповідача на їх користь невиплачені суми при звільненні, а саме неоплачені години роботи у змінах за період з 01.01.2017 по 21.11.2018; доплату за роботу у нічний час та у святкові дні; грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки з урахуванням коригування середньої заробітної плати на коефіцієнт підвищення посадових окладів, яке відбулося з 01 січня 2018 року; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.11.2018 по день постановлення рішення суду.
Позови обґрунтовані тим, що позивачі працювали охоронниками у ТОВ «СП «Агродім», наказом відповідача вони були звільнені з роботи з 21.11.2018 за п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штату працюючих). Позивачі працювали позмінно і тривалість їх зміни становила 24 години на добу та дві чи три доби вихідних, однак в табелі обліку робочого часу їм ставили зміну тривалістю 22 години. Порушення ЗУ «Про оплату праці», КЗпП України, Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, на підприємстві встановлено інспекційним відвідуванням інспектора Управління Держпраці у Чернігівській області, за результатами якого винесено припис. За розрахунками позивачів, кожен в середньому працював по сім змін, їм було недоплачено за 14 годин роботи за місяць та 168 годин за рік, а всього за період з 01.01.2017 по 21.11.2018 недоплата становить за виконану роботу протягом 490 годин. В день звільнення позивачам не виплатили всі належні суми, як того вимагає ст. 116 КЗпП України, у зв`язку з чим відповідач позбавив останніх права на отримання винагороди, яка забезпечує позивачам та їх сім`ям достатній життєвий рівень, який наданий чинним законодавством України.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2019 цивільні справи за позовами ОСОБА_1 до ТОВ «СП «Агродім» про стягнення невиплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,  ОСОБА_2 до ТОВ «СП «Агродім» про стягнення невиплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_3 до ТОВ «СП «Агродім» про стягнення невиплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_4 до ТОВ «СП «Агродім» про стягнення невиплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_5 до ТОВ «СП «Агродім» про стягнення невиплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,  ОСОБА_6 до ТОВ «СП «Агродім» про стягнення невиплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, були об`єднані в одне провадження (т. 2 а.с. 219-220).

У вересні 2019 року позивачами подана заява про уточнення позовних вимог, в якій вони просили стягнути з відповідача:
- на користь ОСОБА_3 10 706,50 грн недоплати за виконану роботу та 44 876,56 грн середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні, а всього 55 583,06 грн;
- на користь ОСОБА_1 11 098,50 грн недоплати за виконану роботу та 57 016,90 грн середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні, а всього 68 115,40грн;
- на користь ОСОБА_2 11 098,50 грн недоплати за виконану роботу та 50 939,77 грн середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні, а всього 62 038,27 грн;
- на користь ОСОБА_4 11 500,30 грн недоплати за виконану роботу та 50 623,49 грн середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні, а всього 62 123,79 грн;
- на користь ОСОБА_5 11 098,50 грн недоплати за виконану роботу та 56 576,65 грн середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні, а всього 67 675,15 грн;
- на користь ОСОБА_6 11 098,50 грн недоплати за виконану роботу та 56 486,27 грн середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні, а всього 67 584,77 грн.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2019 року в задоволенні позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ТОВ «СП «Агродім»  про стягнення невиплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивачі, від імені яких діє адвокат Ковалюх В.М., просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,  посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення у зв`язку з неповним з`ясуванням судом і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що припис Управління Держпраці у Чернігівській області від 20.12.2018, в якому констатується порушення вимог ч. 2 ст. 30, ст. 66 КЗпП України щодо незабезпечення в ТОВ «СП «Агродім» протягом 2017-2018 років достовірного обліку робочого часу при роботі у змінному режимі та виконуваної роботи всім працівникам, які перебували на посадах охоронців, розповсюджується й на позивачів у справі, що спростовує твердження представника відповідача про відсутність у приписі інформації про порушенням прав позивачів у цій частині позовних вимог.
Наголошується, що саме припис інспектора праці є належним та допустимим доказом виплати позивачам заробітної плати за 2017-2018 роки не в повному обсязі.
За твердженням заявників, судом безпідставно не застосовано ч. 10 ст. 84 ЦПК України з підстав ухилення відповідача від подання витребуваних судом доказів без поважних причин,  оскільки надавши суду витяг з ЄРДР від 17.05.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що серед викрадених документів були табелі обліку робочого часу охоронників та їх особові рахунки.
Крім табелів обліку робочого часу, інформація про відпрацьований працівниками час та про виплачену їм заробітну плату міститься на рахунках бухгалтерського обліку. Крім того, щомісячно кожен роботодавець надає звіт про суми виплаченої заробітної плати та розмір сплаченого єдиного соціального внеску (ЄСВ) і саме такі дані містяться в «Індивідуальних відомостях про застраховану особу» (Форма ОК-5), які надані позивачами суду.
Заявники вказують, що відповідач мав можливість надати суду витребувані ним документи, але навмисно не зробив цього, що свідчить про умисну поведінку відповідача, направлену на приховування від суду витребуваної інформації.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «СП «Агродім» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість, а апеляційну скаргу позивачів - залишити без задоволення. Зазначає, що позивачі в своїх позовних заявах як на доказ порушення їх прав посилаються на припис Управління Держпраці у Чернігівській області про усунення виявлених порушень № 25-04-011/0885-0578 від 20.12.2018, однак він не містить жодного посилання як на прізвища позивачів, так і прізвища будь-яких інших працівників ТОВ «СП «Агродім», тим більше фактів що до додаткової роботи будь-які працівники залучалися в примусовому порядку і що така робота не оплачувалася. 
У приписі зазначено, що оглянуто табелі обліку робочого часу працівників, які перебувають на посадах охоронників, лише за 2017 рік без жодної прив`язки до прізвищ працівників, пояснення інспектором відбиралися у працюючих до цього часу в ТОВ «СП «Агродім» охоронників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які жодних претензій щодо режиму та оплати праці не мають.
Положенням про робочий час і час відпочинку ТОВ «СП «Агродім» визначений порядок складення графіків змінності і табелів обліку робочого часу, що конкретизовано у бухгалтерських документах: табелях обліку робочого часу охоронників товариства з 2012 по 2018 (копії та оригінали) та графіках змінності, які були викрадені з належного товариству автомобіля «Nissan» Х-TRAIL, д.н.з. НОМЕР_1 , про що було відкрито кримінальне провадження.
Твердження представника позивачів, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що серед викрадених документів були табелі обліку робочого часу охоронників та їх особові рахунки, не відповідає дійсності, оскільки в повідомленні про початок досудового розслідування від 17.05.2019 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області чітко зазначено, що серед викрадених документів були табелі обліку робочого часу охоронників товариства з 2012 по 2018 роки (копії та оригінали) та інші бухгалтерські документи.
Також Положенням про робочий час і час відпочинку ТОВ «СП «Агродім» були передбачені перерви протягом робочого дня для відпочинку та харчування, працівники мали абсолютне і беззаперечне право відлучатися на час перерви, вони не перебували у замкненому приміщенні чи на території з особливим режимом. Перерва ними використовувалася для харчування та відпочинку, що  не заперечується позивачами і перерви працівники не використовували для виконання роботи. Жодних заяв чи звернень протягом всього часу роботи в ТОВ «СП «Агродім» від позивачів ні до керівництва підприємства, ні до правоохоронних органів про їх примусове утримання на робочому місці не надходило. Тому твердження позивачів про те, що дві години перерви для відпочинку та харчування повинні обліковуватися як робочий час, є безпідставними та спростовуються самими позивачами.
З позовних заяв незрозуміло з чого вирахувано саме 490 недоплачених годин, вказана сума фактичного заробітку/доходу не відповідає дійсності, чому до розрахунку взято окремі місяці роботи і лише за 2018 рік.  
У приписі про усунення виявлених порушень № 25-04-011/0885-0578 від 20.12.2018 не встановлено жодних порушень щодо неоплати роботи працівників в нічний час та у святкові дні.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачами докази та проведені розрахунки є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення, особливо якщо це стосується стягнення коштів; позивачами та їх представником взагалі не зазначено конкретних сум з наведенням обґрунтованих висновків в частині позовних вимог про стягнення доплат за роботу в нічний час та у святкові дні; грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з урахуванням коригувань середньої заробітної плати на коефіцієнт підвищення посадових окладів, яке відбулося з 01 січня 2018 року.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_3 з 01.11.2013 працював у ТОВ «СП «Агродім» на посаді охоронника, наказом № 747к від 21.11.2018 був звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників) з 21.11.2018 (т. 1 а.с. 6).
Згідно довідки ТОВ «СП «Агродім» від 05.08.2019 № 466 ОСОБА_3 в день звільнення 21.11.2018 нараховано та виплачено розрахункову суму 14 040,41 грн, в тому числі вихідну допомогу в розмірі 6 418,02 грн (т. 3 а.с. 27).
ОСОБА_2 з 20.05.2014 працював у ТОВ «СП «Агродім» на посаді охоронника, наказом № 744к від 21.11.2018 був звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників) з 21.11.2018 (т. 1 а.с. 82).
Згідно довідки ТОВ «СП «Агродім» від 05.08.2019 № 464 ОСОБА_2 в день звільнення 21.11.2018 нараховано та виплачено розрахункову суму 16 268,79 грн, в тому числі вихідну допомогу в розмірі 6 684,72 грн (т. 3 а.с. 29).
ОСОБА_1 з 03.04.2007 працювала у ТОВ «СП «Агродім» на посаді охоронника, наказом № 746к від 21.11.2018 був звільнена із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників) з 21.11.2018 (т. 1 а.с. 157).
Згідно довідки ТОВ «СП «Агродім» від 05.08.2019 № 467 ОСОБА_1 в день звільнення 21.11.2018 нараховано та виплачено розрахункову суму 19 326,10 грн, в тому числі вихідну допомогу в розмірі 5 892,18 грн (т. 3 а.с. 30).
ОСОБА_4 з 18.05.2012 працював у ТОВ «СП «Агродім» на посаді охоронника, наказом № 742к від 21.11.2018 був звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників) з 21.11.2018 (т. 2 а.с. 5).
Згідно довідки ТОВ «СП «Агродім» від 05.08.2019 № 465 ОСОБА_4 в день звільнення 21.11.2018 нараховано та виплачено розрахункову суму 19 304,56 грн, в тому числі вихідну допомогу в розмірі 5 784,24 грн (т. 3 а.с. 28).
ОСОБА_5 з 06.06.2011 працював у ТОВ «СП «Агродім» на посаді охоронника, наказом № 741к від 21.11.2018 був звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників) з 21.11.2018 (т. 2 а.с. 80).
Згідно довідки ТОВ «СП «Агродім» від 05.08.2019 № 462 ОСОБА_5 в день звільнення 21.11.2018 нараховано та виплачено розрахункову суму 20 066,59 грн, в тому числі вихідну допомогу в розмірі 6 398,28 грн (т. 3 а.с. 31).
ОСОБА_6 з 05.04.2006 працював у ТОВ «СП «Агродім» на посаді охоронника, наказом № 745к від 21.11.2018 був звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників) з 21.11.2018 (т. 2 а.с. 153).
Згідно довідки ТОВ «СП «Агродім» від 05.08.2019 № 463 ОСОБА_6 в день звільнення 21.11.2018 нараховано та виплачено розрахункову суму 17 645,01 грн, в тому числі вихідну допомогу в розмірі 5 940,69 грн (т. 3 а.с. 32).
Управлінням  Держпраці у Чернігівській області було проведено інспекційне відвідування ТОВ «СП «Агродім», за результатами якого видано припис про усунення виявлених порушень № 25-04-011/0885-0578 від 20.12.2018, та зобов`язано директора ТОВ «СП «Агродім» усунути такі порушення (т. 1 а.с. 9-13, 84-88, 160-163, т. 2 а.с. 82-85, 156-159):
1. При огляді наказів що стосуються виплати додаткової заробітної плати встановлено, що окремі працівники підприємства, які перебувають (перебували) на посадах охоронників, залучались до виконання робіт не обумовлених трудовим договором (чим порушено ст. 31 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
2. На підприємстві правилами внутрішнього трудового розпорядку, положенням про робочий час працівників, графіками змінності не визначено часу початку і закінчення роботи для працівників, які перебувають на посадах охоронників і працюють у змінному режимі. Правилами внутрішнього трудового розпорядку не визначено порядку чергування змін при позмінній роботі працівників (чим порушено ст. 57,58 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
3. На підприємстві не забезпечено достовірного обліку робочого часу працівників та виконуваної ними роботи. В наданих табелях обліку робочого часу працівників, які перебувають на посадах охоронників, за 2017 рік, щомісячно із січня по грудень 2017 року відображено відпрацювання ними по 8 годин в тиждень відповідно з понеділка по п`ятницю, з двома вихідними днями (субота, неділя). В ході проведеного опитування та відповідно до пояснень працівників бригади охорони, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 встановлено, що протягом 2017 року вони працювали щодобово у змінному режимі з цілодобовим функціонуванням постів на відповідних виробничих об`єктах. В письмових поясненнях наданих в ході інспекційного відвідування, фахівець інспекційної служби ОСОБА_12 . вказав, що з часу його перебування на вказаній посаді (з березня 2015 року) працівники, які перебувають на посадах охоронників ТОВ «СП «Агродім» працюють у змінному режимі: 1 доба через три доби, залишати об`єкт охорони вони мають право лише з дозволу свого безпосереднього керівника (начальника охорони). Таким чином, на протязі 2017 року, всім працівникам, які перебували на посадах охоронників не було забезпечено достовірного обліку їх робочого часу при роботі у змінному режимі та виконуваної ними роботи. 
В табелях обліку робочого часу працівників, які перебувають (перебували) на посадах охоронників за 2018 рік відображено подобове відпрацювання ними робочого часу: 1 доба роботи через три доби вихідних та відпрацювання окремими працівниками однієї доби роботи через дві доби вихідних, при цьому відпрацьований їх робочий час за добу обліковано як 22 години (14 годин в день початку роботи та 08 годин в наступний день закінчення роботи). В ході опитування та відповідно до пояснень працівників бригади охорони: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 встановлено, що у 2018 році вони та інші працівники охорони працювали щодобово у змінному режимі, перебуваючи на робочому місці протягом доби, використовувати перерву для харчування та відпочинку на свій розсуд з можливістю самостійного залишення робочого місця не могли, їм надавалася можливість перерви для харчування та відпочинку на залишаючи робочого місця. Якщо працівник  не має права використовувати час  перерви для харчування та відпочинку на свій розсуд з можливістю відлучення з місця роботи, то цей час повинен обліковуватися як робочий час. В письмових поясненнях, наданих в ході інспекційного відвідування фахівець служби економічної безпеки ОСОБА_12 вказав, що в табелі обліку робочого часу охоронників у 2018 році ним за добу відображалось відпрацювання 22 годин, згідно вказівки керівництва. Таким чином, протягом 2018 року працівниками, які перебували на посадах охоронників і працювали щодобово у змінному режимі не було забезпечено достовірного обліку їх робочого часу та виконуваної роботи (чим порушено ч. 2 ст. 30 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
4. Працівникам, які перебувають на посадах охоронників і працюють у змінному режимі, правилами внутрішнього трудового розпорядку не визначено часу початку і закінчення перерви для харчування та відпочинку. Документально не визначено переліку робіт, де за умовами виробництва встановити перерву не можна, не визначено порядку і місця приймання їжі працівникам які перебувають на посадах охоронників і не можуть використовувати час перерви на свій розсуд, в тому числі і самостійно відлучатись під час перерви з місця роботи (чим порушено ст. 66 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
5. Працівникам підприємства не надаються щорічні відпустки у відповідності до графіків протягом року (чим порушено ст. 74 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
6. Працівникам підприємства не повідомляються власником або уповноваженим ним органом про дату початку відпустки не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком терміну (чим порушено ч. 5 ст. 79 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
7. Перенесення щорічних відпусток здійснюється без надання письмової згоди працівників (чим порушено ч. 3 ст. 80 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
8. Окремим працівникам підприємства не надавалися відпустки повної тривалості протягом двох років підряд. Так, наприклад, не надавалася щорічна відпустка повної тривалості протягом 2016, 2017 років охороннику ОСОБА_5 . Не надавалася щорічна відпустка повної тривалості протягом 2013-2017 років бджоляру ОСОБА_13 , не надавалася щорічна відпустка повної тривалості протягом 2013-2017 років охороннику ОСОБА_14 (чим порушено ч. 3 ст. 80 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
9. Системи і форми оплати праці окремих категорій працівників, затверджені власником або уповноваженим ним органом, без погодження із уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Так, Положення про оплату праці працівників служби охорони, які були введені в дію відповідно з 01.01.2018, з 01.06.2018, з 01.11.2018 затверджені керівником підприємства самостійно, без погодження із уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (чим порушено ч.2 ст. 97 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
10. Відповідно до п. 3.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «СП «Агродім» на 2014-2019 роки, заробітна плата повинна виплачуватися працівника регулярно у робочі дні за місцем роботи у грошовій одиниці України у відповідності до ст.115 КЗпП України. Конкретні числові строки виплати колективним договором не визначені. При огляді наданих в ході інспекційного відвідування відомостей нарахування заробітної плати, відомостей зарахування коштів на карткові рахунки, платіжних доручень встановлено, що заробітна плата працівникам підприємства виплачується один раз на місяць, пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата. Так, заробітна плата за жовтень 2018 року була виплачена один раз на місяць: 15.11.2018 в загальній сумі 3 285 826,81 грн 426 працівникам згідно платіжних доручень від 15.11.2018 та відомості зарахування коштів на карткові рахунки. Заробітна плата за листопад 2018 року була виплачена один раз на місяць: 18.12.2018 в загальній сумі 2 543 454,86 грн - 378 працівникам, згідно платіжних доручень від 18.11.2018 та відомості зарахування коштів на карткові рахунки (чим порушено ч. 1 ст. 115 КЗпП України). Строк усунення порушення - 20.01.2019. 
11. При обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку оплати часу щорічних відпусток, при підвищенні посадових окладів у розрахунковому періоді, не проводиться коригування заробітної плати на коефіцієнт підвищення посадових окладів за проміжок часу до їх підвищення. Так, наприклад, при обчисленні середньої заробітної плати для виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки охоронникам: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 розрахунковий період становив із листопада 2017 року по жовтень 2018 року. Середня заробітна плата для оплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки зазначеним працівникам була обчислена без її коригування за листопад-грудень 2018 року на коефіцієнт підвищення посадових окладів, яке відбулося з 01.01.2018 року (чим порушено п.10 розділу IV ПКМУ № 100). Строк усунення порушення - 20.01.2019.
Згідно повідомлення про початок досудового розслідування 17.05.2019 слідчим СВ Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, лейтенантом поліції Мироненком Д.О. розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019110040000935 за фактом того, що в ніч із 22.04.2019 на 23.04.2019 невстановлена особа, шляхом пошкодження вікна проникла до салону автомобіля марки «Nissan» модель Х-TRAIL, д.н.з. НОМЕР_1 (зареєстровано за ТОВ «СП «Агродім»), що знаходився поблизу будинку АДРЕСА_1, звідки здійснила крадіжку робочого ноутбука марки «НР» моделі «250 15.6 AG/Intel і3-4005/4/500/Radeon» (сірого кольору) та бухгалтерських документів товариства, які також знаходились у автомобілі, а саме: табелі обліку робочого часу охоронців товариства за періоди з 2012-2018 роки (копії та оригінали); функціональні обов`язки охоронців та інші копії та оригінали бухгалтерських документів (які саме в ході досудового розслідування не встановлено) (т. 3 а.с. 23-26).

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається із основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норма часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Згідно ч.ч.1-2 ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників на підприємствах в установах і організаціях здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці, яка може проводитися як за результатами індивідуальних так і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Статтями 21, 22 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівникам гарантовано право на оплату їх праці на підставі укладеного трудового договору відповідно до актів законодавства і колективного договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі брали участь у судовому процесі особисто, а також скористались правовою допомогою адвоката Ковалюха В.М.
Згідно довідок Пенсійного Фонду України «Індивідуальні відомості про застраховану особу», що містяться в матеріалах справи, позивачам у спірний період щомісячно нараховувалась заробітна плата (т. 1 а.с. 5, 90, 156, т. 2 а.с. 4, 79, 152, т. 3 а.с. 72-84). Відповідно до наданих відповідачем довідок в день звільнення позивачів, 21.11.2018, з ними проведено повний розрахунок, кожному з них нараховано та виплачено розрахункові суми, в тому числі вихідна допомога. Отримання зазначених у довідках ТОВ «СП «Агродім» розрахункових сум позивачами не заперечувалось.
Звертаючись до суду із даними позовами про стягнення невиплачених сум при звільненні, посилаючись на наявність у приписі Управління Держпраці у Чернігівській області інформації про порушення прав позивачів, останні свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони працювали в середньому по сім змін, їм було недоплачено за 14 годин роботи за місяць та 168 годин за рік, а всього за період з 01.01.2017 по 21.11.2018 недоплата становить за виконану роботу протягом 490 годин. При цьому, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачами та їх представником ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надано.
Зважаючи на встановлені процесуальним законом принципи доказування, зокрема на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що припис Управління Держпраці у Чернігівській області від 20.12.2018, в якому констатується порушення вимог ч. 2 ст. 30, ст. 66 КЗпП України щодо незабезпечення в ТОВ «СП «Агродім» протягом 2017-2018 років достовірного обліку робочого часу при роботі у змінному режимі та виконуваної роботи всім працівникам, які перебували на посадах охоронників, є належним та допустимим доказом виплати позивачам заробітної плати за 2017-2018 роки не в повному обсязі.
Даний припис не містить інформації щодо тривалості змін охоронників, їх кількості у спірний період та кількості відпрацьованих годин кожним з позивачів у зміні, їх роботу у святкові та вихідні дні, та, відповідно, з нього неможливо встановити кількість відпрацьованих і неоплачених годин роботи, що безпосередньо стосується предмету заявленого позову.
Позовні вимоги про стягнення з відповідача невиплачених сум доплати за роботу в нічній час та у святкові дні взагалі ніяким чином не обґрунтовані в позовній заяві, а приписом жодних порушень щодо неоплати роботи охоронників товариства в нічний час та у святкові дні не встановлено.
Таким чином, є правильним висновок районного суду про те, що зі змісту припису та форми ОК-5 неможливо достовірно встановити фактичну кількість неоплачених годин роботи позивачів за період з 01.01.2018 по 21.11.2018, крім того і в судовому засіданні позивачі зазначали про різну кількість змін у місяцях, а представник позивачів повідомив про те, що в основу розрахунку була покладена орієнтовна кількість - 490 недоплачених годин роботи.
Відтак, за відсутності первинних документів та інших належних доказів по достовірному обліку робочого часу при роботі у змінному режимі та виконуваної роботи позивачами, не є можливим визначити чи мало місце нарахування заробітної плати позивачам у розмірі меншому, ніж передбачено умовами трудового договору.
Зважаючи на недоведеність позовних вимог про стягнення недоплачених при звільненні сум заробітної плати, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки вказані вимоги носять похідний характер.
Посилання апеляційної скарги на незастосування судом ч. 10 ст. 84 ЦПК України з підстав ухилення відповідача від подання витребуваних судом доказів без поважних причин, є безпідставними.
Так, відповідачем надано суду повідомлення про початок досудового розслідування 17.05.2019 у кримінальному провадженні № 12019110040000935 за фактом крадіжки в ніч із 22.04.2019 на 23.04.2019 невстановленою особою із належного ТОВ «СП «Агродім» автомобілю робочого ноутбука та бухгалтерських документів товариства, які також знаходились у автомобілі, а саме: табелів обліку робочого часу охоронців товариства за періоди з 2012-2018 роки (копії та оригінали); функціональних обов`язків охоронців та інших копій та оригіналів бухгалтерських документів (яких саме в ході досудового розслідування не встановлено). 
Крім того, судом першої інстанції вірно зауважено, що позивачі та їх представник при підготовці даного позову не скористались процесуальним правом на забезпечення доказів в порядку ст. 116 ЦПК України. 
Посилання заявників на те, що відповідач мав можливість надати суду витребувані ним документи, але навмисно не зробив цього, що свідчить про умисну поведінку відповідача, направлену на приховування від суду витребуваної інформації, є голослівними та на правильність висновків суду не впливають, крім іншого зважаючи також на пасивну поведінку адвоката позивачів.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та наведені норми чинного законодавства, встановивши відсутність у матеріалах справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, районний суд дійшов вірного висновку про те, що наведені позивачами доводи та проведені розрахунки є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення, особливо якщо це стосується стягнення коштів.
Обґрунтованих доводів про порушення судом першої інстанції норм процесуального або матеріального права, а також посилання на обставини, які давали б суду апеляційної інстанції підстави для переоцінки доказів та спростування висновків суду, апеляційна скарга не містить, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги позивачів без задоволення, а рішення районного суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                    П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , подану їх представником - адвокатом Ковалюхом Василем Миколайовичем, - залишити без задоволення.
Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                            Судді: