ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	Львів	Справа № 463/5271/17 пров. № 857/14107/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,
з участю секретаря судового засідання -     Кітраль Х. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2019 року про розгляд звіту щодо невиконання судового рішення у справі № 463/5271/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання перерахувати пенсію,-

суддя в 1-й інстанції - Гирич С. В.,
час ухвалення рішення - 13.11.2019 року, 
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення - 18.11.2019 року,

                                                           в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про розгляд звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року та ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 7 вересня 2018 року. 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про притягнення начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельської Г. В. до відповідальності за невиконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року та ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 року відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що на відповідача у цій справі рішенням суду від 07 вересня 2018 року, яке набрало законної сили, був покладений обов`язок як щодо перерахунку пенсії позивача за період з 20 вересня 2016 року щодо її виплати, а також нарахуванні пені на суму заборгованості. В той же час, незважаючи на те, що судові рішення винесені «Іменем України» Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області знаходить надумані та нічим не підтверджені підстави, щоб ці рішення не виконувати: незважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області визнано, що доплата пенсії по рішенню суду від 25 січня 2018 року у справі №463/5271/17 лише за один місяць становить 2496,7 грн., яка мені була виплачена за жовтень 2016 в березні 2018, про що крім мене було проінформовано і управління ДВС ГТУ юстиції у Львівській області, на даний час Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області порахувало, що сума боргу по невиплаченій мені доплаті по рішенню суду від 25 січня 2018 року у справі № 463/5271/17 за період з 20 вересня 2016 року по 01 січня 2018 року становить 294,76 грн. Щодо ухвали від 07 вересня 2018 року Личаківського районного суду у справі №463/5271/17 провадження №6-а/463/6/18 одним з рішень якої є «З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції», Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вважає, що в них відсутні підстави для нарахування вказаної пені. Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області під надуманими доводами намагається не допустити сплати  начальником Недзельською Г. Ф. накладеного на неї рішенням суду штрафу. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2019 року у справі № 463/5271/17 задовольнити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат в управління немає. Згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України. Звертає увагу, що лише при наявності винної поведінки керівника, відповідального за виконання постанови, суд має право застосувати накладення на нього штрафу, оскільки, якщо під час судового розгляду цього питання (накладення штрафу) буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання постанови, діяли добросовісно, то саме лише невиконання постанови не містить складу правопорушення, за яке можна притягувати на підставі ст.382 КАС України до юридичної відповідальності у вигляді накладення штрафу. Водночас необхідно враховувати, що окремі порушення, допущені під час виконання постанови суду, не можуть бути підставою для накладення штрафу. Зокрема, якщо буде встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ними: порушеннями і невиконання постанови. Таким чином, вважають, що ухвала є законною та прийнятою з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
20 січня 2020 року ОСОБА_1 подав додаткові пояснення в яких зазначає, що відповідач фактично ігнорує виконання судового рішення від 25 січня 2018 року та судової ухвали від 07 вересня 2018 року Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/5271/17, не здійснивши (станом на 04 лютого 2019 року) виплату перерахованої йому пенсії з 20 вересня 2016 року до 31 грудня 2017 року та не почавши нараховувати на суму заборгованості пеню. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області неодноразово зверталось та наголошувало під час розгляду судовими органами справи №463/5271/17 на постанову КМУ №103, але судовими рішеннями про врахування Постанови КМУ №103 у вказаній справі Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області було відмовлено.
Заявник (апелянт) - ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі позивача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Представники відповідача - Левицька Г. І. та Кожухар І. І. у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників відповідача перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про розгляд звіту та накладення штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність грошового забезпечення є обставиною, яка не залежить від суб`єкта владних повноважень, а з представлених суду документів вбачається, що на сьогодні Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вчинено всі можливі дії, спрямовані на виконання рішення суду і вини керівника Головного управління у не виплаті перерахованої пенсії позивачу не має, а тому немає необхідності у задоволенні клопотання про притягнення начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельської Г. В. до відповідальності за невиконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року та ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 7 вересня 2018 року.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Проаналізувавши наведені положення КАС України, можна дійти висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто наділений правом під час прийняття рішення у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення; наступним етапом є розгляд поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неповного виконання рішення суду чи неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу; тобто зі змісту ч.1 та 2 ст.382 КАС України вбачається послідовний алгоритм дій, якщо суд дійде висновку про встановлення звіту та неповного виконання рішення суду чи неподання такого звіту.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31 липня 2018 року.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Накладення штрафу є заходом, який повинен застосовуватись до порушника, коли всі можливі способи впливу на його поведінку у спірних правовідносинах були застосовані і порушник незважаючи на вказане продовжує ухилення від виконання судового рішення.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання перерахувати пенсію задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. № 268», та довідки № 91/18440 від 05 травня 2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Львівській області починаючи з 20 вересня 2016 року без обмеження граничного розміру; в решті в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до суду у місячний строк, з моменту отримання копії рішення суду, звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання рішення суду, та у місячний строк, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення в іншій частині. Рішення суду набрало законної сили.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 7 вересня 2018 року встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Львівській області строк для подачі звіту про виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року у справі №463/5271/17, а саме: терміном в один місяць з дня набрання даною ухвалою законної сили, вирішено питання накладення на начальника Головного управлінню Пенсійного фонду України в Львівській області штрафу за непредставлення звіту про виконання рішення суду в повному обсязі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач надіслав до суду лист від 11 січня 2019 року, який отриманий судом 16 січня 2019 року, в якому зазначається про виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 20 вересня 2016 року. Разом з тим, зазначає, що виплата сум, донарахованих за результатами проведеного перерахунку пенсії, у тому числі проведеного на виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від Головного управління. Головним управлінням вжито всіх можливих (конкретних) і заходів для виконання рішення суду.
Крім того, з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та матеріалів справи вбачається, що стягувачу - ОСОБА_1 проведено перерахунок відповідно до довідки №91-18440 від 22 березня 2018 року, розмір грошового забезпечення - 7749,23 гривень. Доплату перерахованої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2018 року в сумі 9926,24 гривень виплачено додатковими відомостями за квітень 2018 року. Станом на 01 травня 2018 року основний розмір пенсії, з урахуванням доплати становив: 6489,98 гривень, пенсійна виплата з надбавками становила 6975,58 гривень. Доплата за період з 01 січня 2018 року по 31 травня 2018 року в сумі 76,10 гривень виплачена основними відомостями за червень 2018 року. Станом на 01 червня 2018 року основний розмір пенсії, з урахуванням доплати становить 6505,20 гривень, пенсійна виплата з надбавками становить 6990,80 гривень. Доплата пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 57294,54 гривень. Оскільки у рішенні суду не визначений шлях одноразової виплати певної суми, з урахуванням прийнятої постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким, іншим категоріям осіб» стягувачу з 01 січня 2019 року проводиться виплата перерахованої пенсії, рішення суду зобов`язального характеру виконано в межах повноважень.
При цьому, 28 серпня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Цією постановою внесено зміни до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, а саме: доповнено позицію «погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». П.2 Постанови №649 передбачає, що для виконання судових, рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період набрання судовими рішеннями законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою. Відповідно до вказаного Порядку перевірку обґрунтованості нарахованої боржником суми, що підлягає виплаті проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Вказана комісія приймає рішення, яке оформляється протоколом, в якому за наявності підстав, встановленому Постановою № 649 після прийняття комісією рішення про наявність підстав для виплати заборгованості за рішенням суду.
Проаналізувавши положення ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», колегія суддів дійшла висновку, що виплата пенсії, у тому числі додаткової, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, які встановлені законодавством та поширюються на ОСОБА_1 забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Матеріалами справи підтверджується факт вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області всіх можливих дій, які спрямовані на виконання рішення суду і вини керівника Головного управління у не виплаті усієї перерахованої пенсії позивачу не має.
Також матеріалами справи стверджується факт, що 25 квітня 2019 року державним виконавцем було повернуто виконавчий документ у цій справі стягувачу у зв`язку із завершенням виконавчого провадження відповідно до вимог п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач оскаржив вказану постанову до суду, однак станом на час розгляду клопотання рішення про відмову в задоволенні даного позову не набрало законної сили.
Крім того, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відсутність грошового забезпечення є обставиною, яка не залежить від суб`єкта владних повноважень, і враховуючи право суду на вчинення дій, передбачених положенням ст.382 КАС України, виходячи з відсутності вини відповідача у спірних правовідносинах, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що відсутність грошового забезпечення є обставиною, яка не залежить від суб`єкта владних повноважень, а з представлених суду документів вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вчинено всі можливі дії, спрямовані на виконання рішення суду і вини керівника Головного управління у не виплаті перерахованої пенсії позивачу не має, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання про притягнення начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Недзельської Г. В. до відповідальності за невиконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року та ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 7 вересня 2018 року.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про розгляд звіту щодо невиконання рішення та накладення штрафу, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 382 КАС України, суд,

                                                              п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова  від 13 листопада 2019 року про розгляд звіту щодо невиконання судового рішення у справі № 463/5271/17 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя	 	О. І. Мікула 	
Судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 27 січня 2020 року.