Постанова
Іменем України 
 
22 січня 2020 року                                          
м. Київ                                                               
 
справа № 521/5896/19
провадження № 61-15706св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петровська Наталя Володимирівна, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рабзі Олександр Юхимович, на постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у складі колегії суддів: Кравця Ю. І., Журавльова О. Г., Комлевої О. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петровська Н. В., про визнання договору недійсним у частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу.
Разом із позовною заявою  ОСОБА_1 надав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову.
Заява обґрунтована тим, що предметом позову є визнання частково недійсним, у частині покупця, укладеного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровською Н. В. за № 644, перевівши право покупця за цим договором на ОСОБА_1 та зобов`язання уповноваженого державного органу у сфері держреєстрації внести зміни та перереєструвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 із визначенням покупцем ОСОБА_1 . За цей час особа, на яку зареєстроване право власності, а саме відповідач ОСОБА_2 , може підшукувати добросовісного набувача, тому вжиття заходів забезпечення позову є невідкладним. Позивач вважав, що достатніми, співмірними та ефективними заходами забезпечення позову буде накладення арешту на спірну квартиру та заборона суб`єктам, які уповноважені на здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна. Саме ці заходи забезпечення позову здатні забезпечити виконання рішення суду.
Ураховуючи викладене,  ОСОБА_1 просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 74320851101.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року  у складі судді Поліщук І. О. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. 
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,8 кв. м, загальною площею 66,4 кв. м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 74320851101.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що накладання арешту на зазначену квартиру є співмірним та достатнім заходом забезпечення позову до вирішення справи по суті.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року  скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову, змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану судову постанову апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою судді Верховного Суду від 30 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року справу за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петровська Н. В., про визнання договору недійсним у частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу призначено до судового розгляду  у складі колегіїз п`яти суддів. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував предмет позовних вимог, а саме: позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу в частині покупця. Таким чином, позовні вимоги стосуються належності права власності на квартиру за договором, який в частині покупця оспорює позивач. Отже, накладення арешту на спірну квартиру є співмірним та рівноцінним позовним вимогам.     
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшли заперечення на касаційну скаргу від  ОСОБА_2 , в яких вона просила залишити оскаржувану судову постанову без змін, оскільки вона прийнята при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України. 
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга  підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петровська Н. В., про визнання договору недійсним у частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу.
Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач разом із позовною заявою надав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову.
Заява обґрунтована тим, що предметом позову є визнання частково недійсним, у частині покупця, укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровською Н. В. за № 644, перевівши право покупця за цим договором на ОСОБА_1 та зобов`язання уповноваженого державного органу у сфері держреєстрації внести зміни та перереєструвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 із визначенням покупцем ОСОБА_1 . Позивач посилався на те, що достатніми, співмірними та ефективними заходами забезпечення позову буде накладення арешту на спірну квартиру та заборона суб`єктам, які уповноважені на здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна. 
Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК Українизаходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).
Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції, обґрунтовано дійшов висновку про наявність загрози відчуження спірної квартири, оскільки вона є предметом спору у цій справі і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.
Разом з тим суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, не врахував зазначених положень закону та не надав належної оцінки доводам позивача про те, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , проте позивач ставить під сумнів законність набуття такого права відповідачем на спірну квартиру. 
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нерухомого майна, що є предметом спору у даній справі, є цілком доречним, обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права, тому це рішення необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.
Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рабзі Олександр Юхимович, задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року скасувати.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                        Г. В. Кривцова

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк