ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 січня 2020 року
м. Харків

справа № 635/6246/18
провадження № 22-ц/818/439/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача - Котелевець А.В.,
суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:
позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року в складі судді Назаренка О.В.,

у с т а н о в и в : 

У серпні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група») в особі представника Макєєвої Наталії Валеріївни звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта») та просило стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 24 881 грн 40 коп. та 1 762 грн - судового збору.

Позов мотивовано тим, що 18 квітня 2017 року по вулиці Полтавський шлях, 192 в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Ford Fiesta, який застраховано у ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі Генерального договору добровільного страхування № 28-0199-2700/16-AVIS від 07 грудня 2015 року. 01 червня 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі заяви страхувальника від 20 квітня 2017 року, акту огляду транспортного засобу від 25 квітня 2017 року, рахунку № 298 від 20 квітня 2017 року, акту виконаних робіт № 402 від 26 травня 2017 року складено страховий акт № СТОКА-3469 з розрахунком до нього та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 24 881 грн 40 коп. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року ДТП відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 . пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. 

14 липня 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулася до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування № 28095 в розмірі 24 881 грн 40 коп., яка залишилась без виконання. На даний час ТДВ «СТ «Домінанта» вилучено зі списку страхових компаній - членів МТСБУ через заборгованість до його фондів. 

ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплатило потерпілій стороні на основі договору добровільного страхування страхове відшкодування, а тому має право вимоги до винної особи ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року позов ПрАТ «СК «Українська страхова група» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 24 881 грн 40 коп.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення; на підставі норм статтей 1188, 993 ЦК України позивач, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як винної особи, у розмірі виплаченого відшкодування; з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право регресної вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 24 881 грн 40 коп., у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 09 жовтня 2019 року.

02 листопада 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Апеляційна скарга мотивована тим, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, була застрахована, оскільки він мав поліс АК № 3567367, виданий ТДВ «СТ «Домінанта». На час ДТП цей поліс був дійсним, що підтверджується даними з сайту МТСБУ. Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно з статтями 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно - правову відповідальність.

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування, суперечить меті інституту страхування цивільно - правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Зазначає, що ТДВ «СТ «Домінанта» в даній справі має бути залучено як відповідач, а не третя особа, оскільки саме з неї слід стягувати шкоду, спричинену в результаті ДТП.

ПрАТ «СК «Українська страхова група», ТДВ «СТ «Домінанта» заочне рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 18 квітня 2017 року в місті Харкові по вулиці Полтавський шлях, 192 відбулася ДТП за участю транспортного засобу Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 

07 грудня 2015 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ПІІ «Віп-Рент» укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-2700/16-AVIS.

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група», відповідно до Генерального договору добровільного страхування № 28-0199-2700/16-AVIS від 07 грудня 2015 року.

20 квітня 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» отримало заяву від страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

25 квітня 2017 року представником ПрАТ «СК «Українська страхова група» були здійснені огляди пошкодженого автомобіля Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , про що було складено відповідний акт огляду пошкодженого транспортного засобу.

01 червня 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі акту огляду транспортного засобу від 25 квітня 2017 року, рахунку № 298 від 20 квітня 2017 року, акту виконаних робіт № 402 від 26 травня 2017 року складено страховий акт № СТОКА-3469 та розрахунок до нього.

Згідно з розрахунком суми страхового відшкодування, складеного 01 червня 2017 року представником ПАТ «СК» Українська страхова група» Бєлоусовою К.В., сума страхового відшкодування складає 24 881 грн 40 коп.

ПрАТ «СК «Українська страхова група» на виконання умов Договору добровільного страхування № 28-0199-2700/16-AVIS від 07 грудня 2015 року та страхового акту № СТОКА-3469 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 24 881 грн 40 коп.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а. с 18).

Згідно з частиною п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

14 липня 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування № 28095 в розмірі 24 881 грн 40 коп.

19 липня 2017 року ТДВ «СТ «Домінанта» отримало вказану заяву, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням № 0303805347697. Однак жодних виплат ТДВ «СТ «Домінанта» не проведено.

Відповідно до платіжного доручення № 10435 від 01 червня 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату ПІІ «ВІП-Рент» страхового відшкодування в розмірі 24 881 грн 40 коп.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Предметом даного позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 24 881 грн 40 коп.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що позивач мав право самостійно обрати спосіб захисту порушеного права, зокрема, звернутися з позовом до відповідача, вина якого у настанні ДТП є доведеною. Мотивуючи зазначені висновки, суд першої інстанції застосовував статті 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно з статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на вказане, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

У цій справі третя особа, як страховик відповідача (завдавача шкоди), не набула право регресу до останнього. Таке право третя особа могла би набути, відшкодувавши потерпілій завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла особа) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно з статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Суди встановили, що відповідно до страхового полісу АК № 3567367 страховиком відповідача на момент вчинення ДТП була третя особа - ТДВ «СТ «Домінанта».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, пункт 33.1.4 статті 33 вказаного Закону передбачає, що невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 ("ґ") пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176ус18). 

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика - третю особу.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

З урахування викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України). 

ОСОБА_1 при зверненні до суду апеляційної інстанції сплатив судовий збір в розмірі 1 152 грн 60 коп., що документально підтверджено платіжним дорученням (дублікат) № 0.0.1509497216.1 від 31 жовтня 2019 року (а. с. 97).

На підставі вказаного, з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 152 грн 60 коп.

Керуючись ст. 141, 367, ч. 1 ст. 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 152 грн 60 коп. (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн 60 коп.). 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 січня 2020 року.

Головуючий                                                                                    А.В. Котелевець

Судді                                                                                                 Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова