УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
05 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №300/1877/19
провадження №К/9901/2955/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі № 300/1877/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив суд:
а) визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням підвищення виплат на 20 відсотків як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів»;
б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням підвищення виплат на 20 відсотків як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів», без обмеження граничного розміру з дати звернення з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 05.06.2019.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 05.06.2019 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 
23.07.2019 позивач звернувся з заявою до відповідача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання із врахуванням його збільшення на 20 відсотків відповідно до статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів».
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом №  202/П09 від 07.08.2019 повідомило позивача про те, що підвищення в розмірі 20 % до довічного грошового судді чинним законодавством не передбачено.
Відмову відповідача у підвищенні довічного грошового утримання на 20 відсотків ОСОБА_1 вважає протиправною з огляду на те, що позивач проживає у місті Яремча, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських» № 647 від 11 серпня 1995 року, належить до населених пунктів, яким надано статус гірських.
Тому позивач вважає, що має право на збільшення довічного грошового утримання судді у відставці на 20 відсотків відповідно до статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів».
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 позов задоволено:
А) Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_1 до розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 20 відсотків надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.
Б) Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 20 відсотків надбавки до розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 05.06.2019 як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.
Не погодившись із цим рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, подало апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській зазначало, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи та додає, що довічне грошове утримання не включено до переліку соціальних виплат, передбачених статтею 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні». Відповідач також вважає, що, відмовляючи позивачу в підвищення на 20 відсотків довічного грошового утримання судді у відставці, діяло в порядку, спосіб та в межах повноважень відповідного органу Пенсійного фонду, визначених чинних законодавством України.
27.01.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі № 300/1877/19.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За приписами частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За приписами пункту 1 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком.
На підставі інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Верховний Суд встановив, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 відкрито провадження у цій справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій справі, суд першої інстанції зважав на те, що відповідно до статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів» особам, які проживають у населеному пункті, який має статус гірського, державні пенсії, до яких відноситься щомісячне довічне грошове утримання судді, збільшуються на 20 відсотків. І з огляду на те, що позивач проживає у населеному пункті, який має статус гірського та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, то, на думку суду першої інстанції, він має право на збільшення довічного грошового утримання на 20 відсотків.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції керувався тим, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці нерозривно пов`язаний із розміром суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а єдиною підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Водночас апеляційний адміністративний суд взяв до уваги, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не належить до категорій виплат (державних пенсій, державної матеріальної допомоги тощо), на збільшення яких спрямовані норми статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а тому зробив висновок про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не мало правових підстав для збільшення на 20 відсотків розміру виплачуваного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання відповідно до норм статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а тому правомірно відмовило ОСОБА_1 в такому збільшенні.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, що викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 340/248/17 і яка (відповідна правова позиція) стосується питань застосування норм права у аналогічних правовідносинах.
Також колегія суддів вважає за потрібне зауважити, що правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.08.2018 в справі № 350/1511/17, який застосував суд першої інстанції, не може бути взятий до уваги під час надання оцінки правовідносинам в цій справі, оскільки правовий висновок, який сформулював суд касаційної інстанції в справі №   350/1511/17 стосувався наявності правових підстав для включення до складу довічного грошового утримання судді допомоги на оздоровлення. 
Водночас предметом позову в цій справі зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з огляду на підвищення виплат на 20 відсотків як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів». 
Наведене свідчить про те, що висновок, на який послався суд першої інстанції під час надання оцінки спірним правовідносинам, є нерелевантним до обставин справи №  300/1877/19.
Беручи до уваги те, що ця справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження і вона не належить до переліку справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження, а суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до правового висновку Верховного Суду, колегія суддів вважає за можливе визнати касаційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження за вказаною скаргою.
На підставі викладеного вище, керуючись положеннями пункту 5 частини першої, приписами пункту 1 частини другої статті 333 КАС України,
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі № 300/1877/19.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                  А.А. Єзеров

Суддя                                                                      В.М. Кравчук

Суддя                                                                      О.П. Стародуб