Ухвала
 
21 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 524/3686/16-ц
провадження № 61-22266св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору в частині сплати винагороди недійсним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору в частині сплати винагороди недійсним. 
 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано пункт 8.1 кредитного договору від 27 травня 2008 року № PLRPGK0000000002, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , про щомісячну винагороду за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів недійсною з моменту укладання договору.
Визнано умови додаткової угоди від 24 жовтня 2011 року до кредитного договору від 27 травня 2008 року № PLRPGK0000000002, що було укладено між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , про щомісячну винагороду за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів недійсною з моменту укладення додаткової угоди.
Визнано умови додаткової угоди від 16 серпня 2013 року до кредитного договору від 27 травня 2008 року № PLRPGK0000000002, що було укладено між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , про щомісячну винагороду за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів недійсною з моменту укладання додаткової угоди.
Зобов`язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» перенаправити (перерозподілити) грошові кошти у розмірі 8 989,80 доларів США на погашення заборгованості за основним зобов`язанням та процентами на виконання умов кредитного договору від 27 травня 2008 року № PLRPGK0000000002, що було укладено між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».
Вирішено питання щодо розподіл судових витрат. 
 
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2016 року змінено в частині зобов`язання Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» перенаправити (перерозподілити) грошові кошти на погашення заборгованості за основним зобов`язанням та процентами на виконання умов кредитного договору від 27 травня 2008 року № PLRPGK0000000002, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», зменшивши суму з 8 989,80 доларів США до 3 608,69 доларів США.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просило скасувати рішення Автозаводського районного суд ум. Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року, витребувано із Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області цивільну справу № 524/3686/16-ц і зупинено виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду. 
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набуття чинності Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору в частині сплати винагороди недійсним призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                               Ю. В. Черняк

           І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець