ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11175/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 лютого 2020 року                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                         Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

                                                  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, у якій просив:
-          визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №   3232/7 від 07.09.2018 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 14.08.2018»;
-          зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути скаргу від 14.08.2018, зареєстровану 21.08.2018 за № 26854-33-18;
-          визнати протиправними дії Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича щодо передачі Міністерству юстиції України скарги від 16.11.2018 на дії та рішення посадових осіб Міністерства юстиції України ;
-          визнати протиправними дії Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, які полягають у не розгляді скарги від 16.11.2018 на дії та рішення посадових осіб Міністерства юстиції України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2019 позовну заяву від 21.06.2019 залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали. У зазначеній ухвалі, поміж іншого, зверталась увага позивача на пропущені строки звернення до адміністративного суду. 
Надалі, від позивача надійшла заява від 05.08.2019, у якій зазначено, що оскаржуваний наказ № 3232/7 позивач отримав 22.10.2018, але оскільки оскаржував заначений наказ до Прем`єр-міністра України, строк звернення до адміністративного суду слід рахувати від 26.12.2018 - дати отримання відповіді за результатами розгляду його скарги від 16.11.2019.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2019 позовну заяву ОСОБА_1 у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №   3232/7 від 07.09.2018 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 14.08.2018» та зобов`язання Міністерства юстиції України розглянути скаргу від 14.08.2018, зареєстровану 21.08.2018 за № 26854-33-18 повернуто.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду про повернення позовної заяви в частині вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути дану апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 312 КАС України.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, підставою для повернення позовної заяви в частині вимог, за висновками суду першої інстанції, став пропуск позивачем строку на звернення до суду, а посилання заявника на поважність причин такого пропуску строку, не враховані судом першої інстанції. Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав на те, що скарга від 16.11.2018 до Прем`єр-міністра України за своєю суттю є зверненням громадянина України ОСОБА_1 , розгляд якого регулюється Законом України «Про звернення громадян», з огляду на що, за відсутності передбаченого порядку адміністративного оскарження наказу Міністерства юстиції України, позивач, вбачаючи порушення його прав таким наказом, мав право на оскарження в порядку звернення громадян та судовому порядку, при цьому, зазначені заходи захисту порушених прав не є взаємовиключними, а також, жодним чином не пов`язані між собою процесуальними особливостями. За таких обставин, вибір одного із заходів захисту порушених прав жодним чином не розширює інше право, зокрема, шляхом поновлення строку звернення до суду, а тому, окружний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до адміністративного суду, з огляду на те, що позивачем не доведено неможливість, або підстави, що суттєво обмежували можливість скористатися своїм правом, згідно приписів Кодексу адміністративного судочинства України.
До наведених позивачем підстав поважності причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом, суд першої інстанції поставився критично, зауваживши, що вони не є поважними, а тому, підстави для поновлення пропущеного строку відсутні.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями ч. 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. 
За практикою Європейського Суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків. 
Так, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду підтвердив пропуск строку на звернення до суду в частині позовних вимог, проте просив їх поновити, зважаючи на поважність причин пропуску строку на звернення до суду, адже, 22.10.2018, отримавши від Міністерства юстиції України наказ № 3232/7 від 07.09.2018, позивач 16.11.2018 скористався наявним правом подати скаргу на вказаний наказ міністерства до Прем`єр-міністра України. 21.11.2018 Прем`єр-міністр України доручив Міністерству юстиції України розглянути подану позивачем скаргу, на яку, листом від 18.12.2018 № 50593/Р-24867/19.2.2 надана відповідь, у якій, серед усього іншого, роз`яснено право громадянина на оскарження дій/бездіяльності суб`єкта розгляду скарги до суду. (а.с. 31) Зважаючи на те, що вказана відповідь була надіслана позивача простим листом 22.12.2018, згідно нормативних строків пересилання поштових відправлень, датою вручення листа слід вважати 26.12.2018.
Тобто, висновок суду першої інстанції про те, що позивач мав право на оскарження наказу Міністерства юстиції України в порядку звернення громадян та судовому порядку, які не є взаємовиключними та не пов`язані між собою процесуальними особливостями, є цілком обгрунтованим та підтверджує факт пропуску строку на звернення до суду з даними вимогами, проте не виключає можливості для поновлення особі такого строку, зважаючи на наявність права та змоги в особи захистити свої права в інший спосіб, аніж звернення до суду адміністративної юрисдикції. Отримавши відповідь за результатом розгляду його скарги в порядку звернення громадян, тобто, усвідомивши, що результатів альтернативний порядок оскарження не дав, позивач звернувся до суду, не допускаючи зловживань своїми правами та в межах шестимісячного строку з моменту отримання відповіді № 50593/Р-24867/19.2.2.
Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду задля все ж тики вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що строк на звернення до суду з вимогами про скасування наказу від 07.09.2018 було пропущено, проте, у даному випадку, слід констатувати поважність причин пропуску такого строку та про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду, згідно приписів ст. 121 КАС України. 
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу про повернення позовної заяви в частині вимог з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 122, 123, 243, 250, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2019 - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                              О.М. Ганечко 

        Судді                                                                                                                      В.В. Кузьменко

                                                                                                              О.І. Шурко