Номер провадження: 22-ц/813/1720/20 
Номер справи місцевого суду: 520/6667/14-ц
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2019 рокупредставник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. щодо примусового виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2014 року в справі № 520/6667/14-ц (виконавчий лист видано 10.08.2017 року). Свою скаргу заявник обґрунтовував тим, що представнику ПАТ «Дельта Банк» виконавчий лист № 520/6667/14-ц щодо боржника ОСОБА_1 був виданий лише 10.08.2017 року, в той час коли річний строк для його пред`явлення до примусового виконання, відповідно до діючого на той момент законодавства, сплинув. Скаржник зазначав, що відповідно до відмітки на виконавчому листі заочне рішення набрало чинності 21.10.2014 року, тобто, як вказує скаржник, строк для виконання рішення сплинув 21.10.2015 року. При цьому скаржник зауважував, що за цей період часу представниками банку не було вчинено жодної дії, направленої на отримання виконавчого листі та пред`явлення його до примусового виконання до виконавчої служби. Заявник посилався на те, що представник стягувача звернувся з вищевказаним виконавчим листом та з заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця 03.10.2018 року. Того ж дня приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Скаржник зазначав, що дії приватного виконавця з приводу відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу № 520/6667/14-ц є неправомірними, оскільки вони в подальшому обмежили права ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти скаржника, стягнення з боржника основної винагороди за постановами приватного виконавця. Тому скаржник просив суд визнати дії приватного виконавця стосовно відкриття виконавчого провадження неправомірними, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, а також зобов`язати приватного виконавця усунути порушення, обумовлені неправомірними діями та поновити порушені права гр. ОСОБА_1 (а.с. 1-5).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси (суддя Гниличенко М.В.) в задоволенні скарги ОСОБА_1 було вирішено відмовити (а.с. 117-121).
Не погоджуючись з вказаною ухвалою 16.07.2019 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з апеляційною скаргою. Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справ, а судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення неповно встановлені обставини, що мають значення для справи. Так апелянт, посилаючись на положення п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що приватний виконавець повинен був перевірити виконавчий документ на предмет додержання стягувачем встановлених законом строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання, і за результатами такої перевірки повернути виконавчий документ стягувачу. Так апелянт вважає, що дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження були неправомірними, а тому просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу на дії приватного виконавця (а.с. 125-134).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.11.2019 року справу призначено до розгляду.
В судовому засіданні представник приватного виконавця Притуляка В.М. –Громадський О.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, однак в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення представника приватного виконавця, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що законні підстави неприйняття до виконання виконавчого документу № 520/6667/14ц, виданого Київським районним судом м. Одеса 10.08.2017 року відносно ОСОБА_1 , відсутні, але судом встановлено що дійсно строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув, однак заявником було обрано неналежний спосіб захисту його прав шляхом подання скарги на дії приватного виконавця, замість звернення до суду за нормами розділу VI ЦПК України - процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень. Крім того, суд дійшов висновку, що заявником пропущений строк подання скарги до суду, вимог про поновлення строку не заявлено.
Апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з пунктом «а» частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. При цьому, як зазначено в частині другій вказаної статті пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Отже, розглядаючи скаргу на дії виконавця суд, перш за все, повинен перевірити подану скаргу на відповідність вимогам, встановленим процесуальним законодавством та встановити чи дотриманий скаржником встановлений законом строк на подання відповідної скарги до суду.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в своїй постанові № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень в цивільних справах», а саме в пункті 16, строки оскарження рішення, дій, бездіяльності виконавця є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. 
Отже, якщо встановлений законом строк був пропущений, ініціатор провадження повинен надати до суду клопотання про поновлення такого строку з наведенням обґрунтованих причин його пропуску.
За обставинами даної справи заявник ОСОБА_1 20.05.2019 року звернулася до суду з відповідною скаргою та просила суд визнати дії приватного виконавця неправомірними, скасувати постанову виконавця від 03.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57351447, а також зобов`язати виконавця усунути порушення, обумовлені неправомірними діями та поновити порушені права заявника (а.с. 1-4). 
При цьому, обґрунтовуючи свої вимоги скаржник, серед іншого, зазначила, що про існування постанови від 03.10.2018 року їй стало відомо лише 08.05.2019 року, після ознайомлення її представника з матеріалами виконавчого провадження. А тому, посилаючись на положення ст. 124 ЦПК України, скаржник вважає, що встановлений законодавцем строк на оскарження дій виконавця нею не пропущений.
Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з такою позицією скаржника в зв`язку з наступним.
Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження, наданих скаржником та приватним виконавцем, ухвала про відкриття виконавчого провадження № 57351447 була постановлена 03.10.2018 року (а.с. 13-14, 37). Вказана постанова була направлена на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , що підтверджується супровідним листом, копією реєстру відправки поштової кореспонденції та копією запиту-відповіді відділу адресно-довідкової роботи стосовно адреси скаржника (а.с. 38, 43, 53). Апеляційний суд зауважує, що зазначену адресу скаржник вказала також в скарзі на дії виконавця, поданої до суду першої інстанції та апеляційній скарзі (а.с. 1, 125). Крім того, ОСОБА_1 в додатках до своєї скарги надала копію клопотання її представника О. Згоди про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 57351447. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції приватного виконавця вказане клопотання зареєстровано 11.04.2019 року під № 2500. Майже через місяць – 08.05.2019 року представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить підпис адвоката (а.с. 19). Отже, вказане свідчить про те, що скаржнику було відомо про існування виконавчого провадження до 08.05.2019 року.
Разом з тим, клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на дії виконавця ОСОБА_1 до суду не подала та не вказала поважні причини та обставини пропуску такого строку ані в суді першої інстанції, ані на стадії апеляційного провадження. 
Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах (постанова Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року). Отже, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини щодо строку на звернення до суду зі скаргою на дії виконавця та дійшов помилкових висновків стосовно пропуску такого строку скаржником, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу. Доводи апеляційної скарги, які стосуються суті поданої скарги не досліджувалися судом апеляційної інстанції з огляду на встановлену обставину пропуску строку на звернення до суду з відповідною скаргою.
Таким чином, враховуючи вище наведене, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та приймає нову про залишення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця без розгляду. Одночасно, апеляційний суд роз`яснює скаржнику право на повторне звернення до суду зі скаргою на дії виконавця разом з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на подання такої скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця – скасувати. 
Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 про визнання дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження – залишити без розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                                        А.І. Дрішлюк

               Р.Д. Громік

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 17 лютого 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дрішлюк