ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 р.	Справа № 520/5928/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старостіна В.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Дудченко В.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.09.2019 року по справі № 520/5928/19
          за позовом        ОСОБА_2  
          до       Сумської митниці ДФС               
          про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, стягнення суми,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці ДФС, в якому просив суд:
- визнати протиправними та скасувати картку відмови відповідача № UA 805180/2019/00357 та рішення про коригування митної вартості товарів від 03.06.2019 р., стягнувши з відповідача надмірно сплачені кошти в сумі 18781 гр.92 коп. за незаконне рішення про вартість автомобіля, сплачені позивачем в розмірі 408 гр. за зміну курсу євро за період розмитнення та 768 грн. 40 коп. суми судового збору, а всього стягнути з відповідача на користь позивача 19958 грн. 32 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем при митному оформленні транспортного засобу, було протиправно збільшено митні платежі та збори, а тому картка відмови та рішення про коригування митної вартості винесені з порушенням норм чинного законодавства.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 адміністративний          позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Сумської митниці ДФС № UA805180/2019/00357 від 03.06.2019.
Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000147/2 від 03.06.2019.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )    судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (вул. Федько, буд. 8,м. Суми, Сумська область,40030).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при коригуванні митної вартості товару, посадовою особою митниці була врахована цінова інформація по даному транспортному засобу за (VIN): WVGZZZ1TZ5W065301 - НОМЕР_1 , яка була згенерована автоматизованою системою аналізу та управління ризиків (АСАУР), де даний VIN - код збігається з VIN - кодом транспортного засобу, який пред`явлено позивачем для митного оформлення митної декларації від 03.06.2019 р. № UA805180/2019/015697. Крім  того, надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Таким чином, суб`єктом владних повноважень було винесено цілком обґрунтоване та законне рішення.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 17.02.2020 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 15.05.2019 придбав пошкоджений легковий автомобіль марки – VW, модель “TOURAN”, номер кузова – НОМЕР_2 , рік випуску 2004,  об`ємом двигуна 1,6 літрів (бензиновий) у Автоцентру Хаас ГмбХ і Ко. КГ, Рейнвальдштр. 28, Роттваль, резидента республіки Німеччина.
03.06.2019 позивачем до Сумської митниці ДФС подано електронну митну декларацію № UA805180/2019/015697, згідно з якою позивачем пред`являвся до митного оформлення транспортний засіб «легковий автомобіль», що був у користуванні - 1 шт. Номер кузова - WVGZZZ1TZ5W065301. Загальна кількість місць – 5. Тип двигуна – бензиновий, робочий об`єм циліндрів 1598 куб.см. Календарний рік виготовлення – 2004. Призначений автомобіль - для використання на дорогах загального використання. Вид транспортного засобу - легковий автомобіль, марка - VW модель - “TOURAN”. Модельний рік виготовлення 2004. Колісна формула 4*2. Відповідає стандарту Євро - 4. Колір - сірий. Тип кузову - хетчбек. Показник спідометра- 204 479 км. Ознаки експлуатації: вм`ятина та пошкодження ЛФП лівого переднього крила, пошкодження ЛФП і подряпини лівої передньої двері, подряпини переднього бампера, тріщина на лобовому склі, який придбано позивачем у Німеччині за ціною 1650,00 EUR.
Разом із митною декларацією до Сумської митниці ДФС подано скан-копії товаросупровідних документів, а саме: договір купівлі-продажу б/н від 15.05.2019, акт про проведення огляду №UA2050010/2019/219927 від 29.05.2019, посвідчення про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) № СU936728 від 08.10.2004, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 29.12.2011, висновок спеціаліста №01062398 від 01.06.2019, квитанція б/н від 27.05.2019, квитанція б/н від 03.06.2019, договір про надання послуг митного брокера №27/05-2019 від 27.05.2019, паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 22.09.2016, письмову митну декларацію б/н від 29.05.2019, що не заперечується відповідачем.
При здійсненні аналізу митної декларації та товаросупровідних документів, посадовою особою митниці була врахована цінова інформація по даному транспортному засобу за (VIN): WVGZZZ1TZ5W065301 - НОМЕР_1 , яка була згенерована автоматизованою системою аналізу та управління ризиків (АСАУР), де даний VIN - код збігається з VIN - кодом транспортного засобу, який пред`явлено позивачем для митного оформлення митної декларації від 03.06.2019 р. № UA805180/2019/015697.
Інспектором з митного оформлення 03.06.2019 року направлено декларантові електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів згідно статті, що підтверджують вартість транспортного засобу.
03.06.2019 року від декларанта до органу доходів і зборів надійшло повідомлення про відсутність запитуваних додаткових документів.
Відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00357 (а.с. 12-13).
Також, 03.06.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA805180/2019/000147/2 (а.с. 10).
Не погодившись з оскаржуваними рішеннями суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з  відсутності у відповідача належних правових підстав для винесення оскаржуваних рішень, у зв`язку з чим, останні є протиправними та підлягають скасуванню.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Так, відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього       Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, запитування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість запитування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити конкретні документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Як свідчать матеріали справи, 15.05.2019 між позивачем - резидентом України та Автоцентр Хаас ГмбХ і Ко. КГ, Рейнвальдштр. 28, Роттваль - резидентом республіки Німеччина, згідно перекладу з німецької мови на українську мову, виконаного перекладачем Харківської торгово-промислової палати ОСОБА_3 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., укладено договір купівлі-продажу та рахунок для підприємців. 
Предметом договору купівлі-продажу був автомобіль марки - VW, модель - “TOURAN”. Модельний рік виготовлення 2004. Колісна формула 4*2. Відповідає стандарту Євро - 4. Колір - сірий. Тип кузову - хетчбек. Показник спідометра- 204 479 км. Ознаки експлуатації: вм`ятина та пошкодження ЛФП лівого переднього крила, пошкодження ЛФП і подряпини лівої передньої двері, подряпини переднього бампера, тріщина на лобовому склі, який придбано позивачем у Німеччині за ціною 1650,00 EUR.
Колегією суддів встановлено, що з метою розмитнення придбаного автомобіля, 03.06.2019 року, позивачем до Сумської митниці ДФС подано митною декларацією та скан-копії товаросупровідних документів, а саме: договір купівлі-продажу б/н від 15.05.2019, акт про проведення огляду №UA2050010/2019/219927 від 29.05.2019, посвідчення про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) № СU936728 від 08.10.2004року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 29.12.2011, висновок спеціаліста №01062398 від 01.06.2019, квитанція б/н від 27.05.2019, квитанція б/н від 03.06.2019, договір про надання послуг митного брокера №27/05-2019 від 27.05.2019, паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 22.09.2016, письмова митна декларація б/н від 29.05.2019 (а.с.8-39).
Відповідно до умов договору, автомобіль було придбано за ціною 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) Євро.
Вказаний договір, згідно з яким здійснювалося митне оформлення автомобіля, в передбаченому законодавством порядку недійсним не визнаний, а також відповідачем не спростовано його належності, як доказу у справі.
Тобто, відповідно до чинних реєстраційних документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення автомобіля обумовлена вартість транспортного засобу становила 1650 Євро, що підтверджується квитанцією б/н від 27.05.2019, квитанцією б/н від 03.06.2019, які було подано до митного оформлення.
Єдининою підставою для  винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00357 та прийняті рішення про коригування митної вартості № UA805180/2019/000147/2 стала цінова інформація по даному транспортному засобу за (VIN): WVGZZZ1TZ5W065301 - НОМЕР_1 , яка була згенерована автоматизованою системою аналізу та управління ризиків (АСАУР), де даний VIN - код збігається з VIN - кодом транспортного засобу, який пред`явлено позивачем для митного оформлення митної декларації від 03.06.2019 р. № UA805180/2019/015697.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Сумська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом інформацію для визначення митної вартості при винесенні оскаржуваного рішення, яка ґрунтується на раніше визнаній органами доходів і зборів митній вартості транспортного засобу аналогічної марки, моделі, комплектації, не врахувала рік випуску даного автомобіля, пробіг та наявні пошкодження, а також при зверненні щодо необхідності надання додаткових документів, що підтверджують вартість транспортного засобу, не звернула увагу, що сам по собі договір купівлі-продажу підтверджує оплату придбаного автомобіля.
Також, відповідачем не взято до уваги, що умовами договору прямо передбачена форма оплати, а саме визначено, що даний автомобіль було придбано за готівку.
Таким чином, доводи відповідача, що підприємство Автоцентр Хаас ГмбХ і Ко. КГ,  у якого позивачем було придбано автомобіль, мало виписати покупцю квитанцію про оплату або інший документ на підтвердження отримання готівкових коштів від покупця, спростовано наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що підставою для коригування митної вартості товару було спрацювання системи управління ризиками, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
В свою чергу, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.
Відповідачем не наведено підстав щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів у їх послідовності.
Аналогічні висновки викладені й в постанові Верховного Суду України від 02.04.2019 р. по справі №809/784/16.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки  суду першої інстанції про відсутність у відповідача належних правових підстав для винесення оскаржуваних рішень.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року по справі № 520/5928/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		В.В. Старостін	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  21.02.2020 року