П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

            07 лютого 2020 року                                                                                                       місто Київ
Єдиний унікальний номер справи  756/15755/18
Номер  провадження № 22-ц/824/3992/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В.,  Шахової О.В., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н. О., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в : 
 У листопаді 2018 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 червня 2011 року у розмірі 44 703 грн. 94 коп. та судових витрат у розмірі 1 762 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських  послуг звернулась до АТ КБ «Приватбанк» та підписала Анкету-заяву № б/н від 17 червня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг.
Крім того, підписуючи вищевказану заяву, ОСОБА_1 підтвердила факт ознайомлення її з  умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк». 
Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість ОСОБА_1 , не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 13 листопада 2018 року складає 44 703 грн. 94 коп., з яких 18 296 грн. 67 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9 640 грн. 03 коп. - відсотки за користування кредитом, 14 162 грн. 29 коп. - нарахована пеня, а також штрафи, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 104 грн. 95 коп. - штраф (процентна складова). 
Рішенням  Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року (а.с. 59 - 63) позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором  № б/н від 17 червня 2011 року у сумі 18 296 грн. 67 коп. та судовий збір у сумі 1 762 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 08 січня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та незаконність оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, просило скасувати рішення Оболонгського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, у іншій частині рішення залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що висновок суду першої інстанції проте, що єдиним доказом ознайомлення відповідача з тими Умовами та правилами, які діяли під час підписання Анкети-заяви є засвідчення таких Умов та правил особистим підписом позичальника, не узгоджується із вимогами ст..ст. 627, 634 ЦК України.
Так, відповідачу було надано на ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, після чого останнім було підписано Анкету-заяву. 
Крім того, відповідач користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість за тілом кредиту, процентами, пенею, що свідчить про прийняття останнім умов договору.
Підписуючи Анкету-заяву, позичальник зобов`язався отримати екземпляр договору про надання банківських послуг шляхом самостійної його роздруківки з сайту банку та регулярно в подальшому ознайомлюватися з їх змінами. 
Разом з тим, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального закону щодо огляду та дослідження електронних доказів, а тому не може ставити під сумів відповідність наданої відповідачем копії Умов та правил надання банківських послуг їх оригіналу. 
Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що банк надав відповідачу кредит, який останній не повернув, що свідчить про відсутність підстав для відмови у стягненні відсотків по кредиту. 
На думку скаржника, відмова в задоволенні позовних вимог ставить під загрозу фінансову стабільність банку та спричиняє шкоду споживачам банківських послуг, які розміщують свої вклади на депозитах, що в подальшому надаються іншим споживачам в кредит під певні відсотки.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
Відзиву подано не було.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення  в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для   задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,  17 червня 2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 12) .
При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надала свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.   ОСОБА_1 підтвердила ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодилась з його умовами. Крім того, остання зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті позивача. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтвердження того, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифами банку розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними підписуючи Анкету-заяву. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки у тому розмірі і порядку нарахування, на який наполягає банк.
Крім того, не є належним доказом по справі роздруківка з сайту банку, оскільки вищевказаний доказ залежить від волевиявлення і дій позивача. 
Так, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифами банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів в повній мірі  погоджується  з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 628 ЦК України  встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до  укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що  інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.
Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. 
Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ «КБ «Приватбанк», Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.
Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. 
Так,  в Анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані  відповідача та волевиявлення останньої на отримання кредитної картки.
Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.  
Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,  «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки. 
Колегія суддів погоджується в повній мірі з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що сторони обумовили в письмовому  вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
Крім того, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження нарахування заборгованості відповідача відповідно до умов кредитного договору, належним чином погодженого між сторонами.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що підписана Анкета-заява є належним  підтвердженням ознайомлення відповідача з умовами кредитування, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки скаржником  не надано Умов та правил надання банківських послуг,  підписаних ОСОБА_1 . 
З Анкети-заяви, долученої до позовної заяви, вбачається, що відповідач підтвердив ознайомлення з вищевказаними Умовами, однак не відомо в якій саме редакції. 
Крім того, шляхом дослідження електронних доказів, до яких скаржник відносить Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, неможливо встановити, що відповідача було ознайомлено з Умовами саме у тій редакції, на якій наполягає позивач. 
Як зазначає у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (справа № 342/180/17).
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору (справа № 342/180/17).
Разом з тим, оскільки фактично отримані кошти боржником повернуті не були, відповідно до приписів  ч. 2 ст. 530 ЦК України, якими кредитору надано право вимагати виконання зобов`язання у будь-який час, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, наявні підстави вважати,  що права кредитора порушені, а тому останній має право вимагати виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач визнала отримання кредиту в сумі 18 296 грн. 67 коп., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності стягнення відповідача на користь банку суму несплаченого тіла кредиту у розмірі  18 296 грн. 67 коп.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
постановив:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення. 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.
Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова
Судді:                                                                                                           В.В. Саліхов
                       О.В. Шахова