ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/3500/19
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                                                           суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання: Колесник Д.А.
представники сторін:
від відповідача: Остапенко Сергій Леонідович, ордер серії АР №1007635  від 24.12.2019 р.,  адвокат;
від позивача: Чебаненко Євгеній Володимирович, довіреність №34  від 26.09.2019 р.,  адвокат;
представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином.  
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення  господарського суду Дніпропетровської  області від 26.11.2019 року  (повний текст складено 06.12.2019 року)  у справі  № 904/3500/19 (суддя Мельниченко І.Ф.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь", м. Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ 
про визнання права на отримання послуги з передачі електричної енергії відповідно до умов договору, визнання договору укладеним,-

ВСТАНОВИВ:

           Рішенням  господарського суду Дніпропетровської  області від 26.11.2019 року    у справі  № 904/3500/19 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
          Визнано право Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" на отримання послуги з передачі електричної енергії відповідно до умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0418-2032 від 01.01.2019року.
          Визнано договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0418-2032 від 01.01.2019 року, укладений Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь", укладеним до 31.12.2019 року.
          Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код ЄДРПОУ 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (49051, м. Дніпро, вул. Винокурова (Дніпросталівська), 4, код ЄДРПОУ 33718431) 3 842,00 грн судового збору.
           27.12.2019          року на виконання рішення було видано судовий наказ.
          Рішення  мотивовано наступними обставинами:
- 01.01.2019 року Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ОСП) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0418-2032 (далі – договір);
-  відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору ОСП (відповідач у даній справі) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі – послуга), а користувач (позивач у даній справі) зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов даного договору;
- матеріали  справи свідчать про те, що уклавши спірний договір сторони розпочали його виконання, вказані обставини не спростовані і представниками сторін у судовому засіданні;
-  23.04.2019  року листом № 01/14871 відповідач звернувся до позивача з пропозицією укласти додаткову угоду до спірного договору, якою пропонував обмежити термін дії договору № 0418-2032 від 01.01.2019 року до 30.06.2019 року; позивачем дана пропозиція прийнята не була;
-   виконуючи умови спірного договору, відповідно до його пункту 10.1., ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь" листами № 402 від 15.06.2019 року та № 354 від 24.06.2019 року повідомило відповідача про власні обсяги передачі електричної енергії на липень 2019 року, здійснивши попередню оплату першого етапу планової вартості за послуги з передачі електричної енергії в сумі   3 980 620,58 грн. з ПДВ, що підтверджується залученою до матеріалів справи банківською випискою;
-   04.07.2019  року  відповідач повернув отриману суму попередньої оплати з посиланням на закінчення договірних відносин;
-  як вбачається із умов укладеного договору, зміна його умов в односторонньому порядку передбачена не була;  згідно п. 15.1. договору сторони узгодили, що внесення змін до даного договору мають бути оформлені у вигляді додаткової угоди за підписами уповноважених осіб сторін.
          На підставі викладеного суд  дійшов до висновку про те, що спірний договір є діючим до 31.12.2019 року та відповідно до його умов ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь" має право на отримання послуги з передачі електричної енергії.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач    оскаржив його  в апеляційному порядку.
          В апеляційній скарзі скаржник зазначає на невідповідність висновків оскаржуваного рішення вимогам закону через недоведеність обставин, які мають значення для справи і які суд вважав встановленими.
          Скаржник зазначає, що:
-  відповідно до ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право купувати електричну енергію на роздрібному ринку електричної енергії у відповідності до ПРРЕЕ за наявності договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії або за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку у відповідності до Правил ринку за наявності договорів, укладених згідно з вимогами п. 5.3 та п. 6.2 Розділу XI Кодексу системи передачі, п. 11.2 Розділу XI Кодексу систем розподілу;
-  у разі купівлі електричної енергії у електропостачальника у відповідності до п. 5.3 Розділу XI Кодексу системи передачі електропостачальник отримує доступ до системи передачі з метою передачі електричної енергії до точок приєднання до мереж системи передачі електроустановок споживачів, яким він постачає електричну енергію за Правилами роздрібного ринку; при цьому на підставі п. 11.2 Розділу XI Кодексу системи розподілу та п. 1.2.1 ПРРЕЕ обов`язковим укладення договорів про розподіл електричної енергії;
- договір про надання послуг з розподілу електричної енергії ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь" не укладено, чим порушено вимоги чинного законодавства у сфері електроенергетики;
- відповідно до п. 1.2.1 ПРРЕЕ постачання електричної енергії без укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії не дозволяється;
- на вимогу постанови НКРЕКП від 28.12.2018 року №2108 (зі змінами) було укладено спірний договір з позивачем не як із споживачем, який приєднаний до мереж оператора системи передачі, а як із споживачем, який мав намір набути статус малої системи розподілу; однак позивач не здійснив своїх намірів щодо набуття статусу малої системи розподілу;
-  сторонами спірноґо договору визначено і це ними не заперечується, що у п. 14.2 сторони погодили, що цей договір може бути розірваний за умови письмового повідомлення іншої сторони не пізніше ніж за 10 робочих днів до терміну розірвання договору, при цьому останнім днем дії договору має бути останній календарний день місяця;
- відповідно до п. 14.2 договору відповідач звернувся до позивача  з листом №01/14871 від 23.04.2019 року, в якому запропонував визначити термін строку дії спірного договору до 30.06.2019 року, направивши проект додаткової угоди для підписання, однак ця додаткова угода не була підписана з боку позивача;
-  за умовами спірного договору згода іншої сторони на розірвання договору не є обов`язковою, відповідач не порушив умов спірного договору, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
          Апелянт просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.11. 2019 року у справі №904/3500/19,  у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує  доводи скаржника. Просить суд залишити оскаржуване рішення без змін як законне і обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.           
        Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:   
          З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2019 року Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ОСП) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0418-2032 (далі – договір) (а.с.20-24).
          Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору ОСП (відповідач у даній справі) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі – послуга), а користувач (позивач у даній справі) зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов даного договору.
          Згідно з пунктом 1.2. договору сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил ринку, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу, Кодексу комерційного обліку, ліцензій, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України.
          У пункті 3.1 договору сторони узгодили, що ціна договору визначається згідно з діючим на момент надання послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, затвердженим регулятором та оприлюднюється ОПС на своєму офіційному веб-сайті.
          Для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:
1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць;
2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток № 2). З цією метою використовуються дані обліку адміністратора комерційного обліку та ЕІС користувача (пункт 4.1. договору).
          У розділі 6 договору узгоджено порядок розрахунків; у пункті 6.1. встановлено, що розрахунковим періодом (розрахунковим місяцем) за цим договором є календарний місяць.
          У розділі 7 договору узгоджені права сторін.
          Пунктом 7.1. договору встановлено, що ОСП має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу; обмежувати, припиняти, знижувати надійність надання послуги та відключати від системи передачі у випадках, визначених розділом 7 даного договору та Кодексом системи передачі; отримувати від користувача своєчасну оплату за перевищення замовником обсягів використання потужності, заявленої до приєднання, визначеної відповідним договором та технічними умовами на приєднання.
          У пункті 7.2. договору визначені права користувача, а саме, право отримувати від ОСП послугу з дотриманням установлених показників якості надання цих послуг відповідно до глави 2 розділу XI Кодексу системи передачі; вимагати компенсацію у випадку недотримання показників якості надання послуги відповідно до умов пунктів 2.13., 2.15. та 2.16. розділу XI Кодексу системи передачі; відповідно до пунктів 4 та 5 частини 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" звертатись до ОСП щодо відключення/поновлення електроживлення споживача у випадках, визначених правилами постачання електричної енергії споживачу, окрім окремих випадків постачання вразливим споживачам (чинне тільки для користувачів - суб`єктів господарської діяльності, які мають ліцензію на право здійснення господарської діляьності з постачання електричної енергії споживачу), у тому числі правилами роздрібного ринку електричної енергії.
          У Розділі 9 договору закріплені обов`язки ОСП, зокрема останній зобов`язується забезпечувати надання послуги з дотриманням установлених показників якості надання цих послуг відповідно до глави 2 розділу XI Кодексу системи передачі; повідомляти користувача про наміри застосування обмеження або припинення надання послуги із обґрунтуванням причин відповідно до розділу 7 даного договору.
          Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019 року.                     Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії договору повідомлення про припинення дії договору, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (пункт 14.1.).
          У пункті 14.2. сторонами встановлено, що даний договір може бути розірваний за умови письмового повідомлення іншої сторони не пізніше ніж за 10 робочих днів до терміну розірвання договору. При цьому останнім днем дії договору має бути останній календарний день місяця.
          Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
          Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. 
          За приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.       
          Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), зокрема, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року (далі - ПРРЕЕ), Методичними рекомендаціями щодо врегулювання відносин оператора системи передачі, операторів систем розподілу, основних споживачів, електричні мережі яких приєднані до системи передачі або до електричних мереж виробників, та їх субспоживачів, затверджені Постановою НКРЕКП № 2108 від 28.12.2018 року (далі – Методичні рекомендації).
          Згідно з пунктом 1.2.1. ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.
          Відповідно до підпунктів 5, 6 пункту 5.5.1. ПРРЕЕ споживач електричної енергії має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами за Правилами ринку та на організованих сегментах ринку за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - додатково договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку в електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за цими Правилами; отримувати якісні послуги з розподілу (передачі), постачання та комерційного обліку електричної енергії.
          Пунктом 3 Методичних рекомендацій передбачено, що вони поширюються на ОСП, ОСР, основного споживача та їх субспоживачів, перелік яких визначений у додатку до цих Методичних рекомендацій.
          Так, за номером 165 у вказаному додатку зазначений користувач – ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь", а за номером 2 – Оператор системи передачі – ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго". 
          Відповідно до пункту 4.1. Постанови НКРЕКП № 2108 від 28.12.2018 року (з послідуючими змінами) встановлено пряме зобов`язання відповідача, як ОПС для забезпечення транспортування (передачі) електричної енергії в мережі ОСР та/або транспортування електричної енергії в мережі споживачів, які приєднані до електричних мереж виробників, резервне живлення яких забезпечується від ОСП та їх субспоживачів, укласти до 15 жовтня 2019 договори про надання послуг з передачі електричної енергії з усіма виробниками, резервне живлення яких забезпечується від мереж ОСП, споживачами, електричні мережі яких приєднані до мереж ОСП або до мереж виробника, резервне живлення якого забезпечується від мереж ОСП, перелік яких визначений у додатку до цих рекомендацій, за типовою формою.
          Матеріали даної справи свідчать про те, що уклавши спірний договір сторони розпочали його виконання, що підтверджується, зокрема, проведеною позивачем передоплатою першого етапу планової вартості за послуги передачі електричної енергії в сумі 3 980 620,58 грн., яка булла повернута відповідачем позивачу з посиланням на розірвання данного договору.
          Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Надаючи оцінку доводам апелянта, колегія суддів вважає, що зміст договору спростовує доводи скаржника про те, що договір був укладений з метою подачі позивачем документів для отримання статусу малої системи розподілу. Таке твердження не підтверджується жодними доказами по справі. 
          Відповідач посилається на порушення  позивачем ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії". Однак, саме п.1 ст. 58 цього Закону встановлено, що споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.
          Таким чином, законодавством передбачено укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії лише у випадку, коли споживач приєднаний до системи розподілу.
          Аналогічно, в п. 1.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії  (далі - ПРРЕЕ) зазначено, що: "На роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку".
          Як свідчить Акт розмежування балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін та Додаток до Постанови НКРЕКП від 28.12.2018 року № 2108, ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь" віднесено до основних споживачів, електричні мережі яких приєднані до системи передачі або до мереж виробника.
          Таким чином, позивач фізично не під`єднаний до жодного оператора системи розподілу електричної енергії, відповідно, не повинен укладати договір про надання послуг щодо розподілу електричної енергії.
          З огляду на вищевикладене, твердження відповідача про те, що позивач порушив вимоги законодавства, не уклав договір про надання послуг з розподілення електричної енергії, не обґрунтоване.
          Відповідно до п. 5.3 Розділу XI вказаної Постанови НКРЕКП № 2108 від 28.12.2019 року зазначено, що послуги з передачі електричної енергії надаються ОСП на підставі договору між ним та, в тому числі, споживачем електричної енергії, який має намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку незалежно від точки приєднання.
          Відповідно до п.4.1 вказаної постанови (із змінами станом на 24.09.2019 року), встановлено пряме зобов`язання відповідача, як ОСП для забезпечення транспортування (передачі) електричної енергії в мережі ОСР та/або транспортування електричної енергії в мережі споживачів, які приєднані до електричних мереж виробників, резервне живлення яких забезпечується від ОСП, та їх субспоживачів укласти до 15.10.2019 року договори про надання послуг з передачі електричної енергії з усіма виробниками, резервне живлення яких забезпечується від мереж ОСП, споживачами, електричні мережі яких приєднані до мереж ОСП або до мереж виробника, резервне живлення якого забезпечується від мереж ОСП, перелік яких визначений у додатку до цих Методичних рекомендацій, за типовою формою ( в тому числі і з позивачем, оскільки той вказаний у переліку споживачів, що наведений в додатку до вказаної постанови).
          Таким чином, посилання скаржника на порушення позивачем п.5.3 Постанови НКРЕКП № 2108 від 28.12.2019 року є безпідставним.
          Відповідно до ч.1 ст. 630 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
          Згідно зі ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
          Частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України також передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
          Щодо  листа № 01/14871 від 23.04.2019 року, на який відповідач посилається як на підставу для розірвання договору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:
          Пропозиція відповідача припинити дію договору була обумовлена тим фактом, що 30.06.2019 року припиняє дію Постанова НКРЕКП № 2108 від 28.12.2019 року,  на виконання якої було укладено договір.
          Однак, дія вказаної постанови НКРЕКП неодноразово подовжувалась. В чинній на теперішній час редакції дія постанови продовжена до 31.12. 2019 року.
          Отже, ні на час направлення відповідачем листа, ні на час звернення позивача до суду, підстави для розірвання договору, на яку посилається відповідач, не існує.
          Крім того, вказаний лист за своїм змістом не є безумовним повідомленням про розірвання договору в розумінні п. 14.2 договору. Вищезгаданим листом відповідач пропонував позивачу змінити термін дії договору, про що підписати відповідну додаткову угоду, тобто, запропонував змінити умови договору за взаємною згодою сторін.
          З огляду на вищевикладене лист № 01/14871 від 23.04.2019 року не може розглядатися як повідомлення про розірвання договору відповідно до п. 14.2 договору № 0418-2032 від 01.01.2019 року.
          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на те, що 20.12.2019 року  позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0418-2032 від 01.01.2019 року, якою дію договору було продовжено до 01.04.2020 року і сторонами були підписані акти приймання - передачі послуги від 28.12.2019 року та від 31.12.2019 року. Вказані доводи апелянт не спростував.
          Таким чином, відповідач власними діями визнав право позивача на отримання послуги, продовжив дію спірного договору та його виконання.
          Отже, суд в оскаржуваному рішенні дійшов обгрунтованого висновку про те, що спірний договір є діючим до 31.12.2019 року та відповідно до його умов ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь" має право на отримання послуги з передачі електричної енергії.
          Оскільки на час звернення позивача до господарського суду відповідач, не зважаючи на наявний між сторонами договір, не визнавав право позивача на отримання передбаченої договором послуги з передачі електричної енергії, колегія суддів дійшла висновку про належно обраний позивачем спосіб захисту порушених прав.
          Під час розгляду апеляційної скарги апелянт висновки суду не спростував.
          Оскільки апеляційна скарга не доведена, задоволенню вона не підлягає. 
          Оскаржуване рішення слід залишити без змін як законне та обгрунтоване.
          Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід віднести на відповідача.
          Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

         Апеляційну скаргу  залишити без задоволення. 
          Рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 26.11.2019 року    у справі  № 904/3500/19 залишити без змін.
          Судовий збір за розгляд апеляційної скарги віднести на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Повний текст  складено  02.03.2020 року.

          Головуючий суддя:                                                            Т.А. Верхогляд  

          Суддя:                                                                                   І.О. Вечірко

          Суддя:                                                                                   Ю.Б. Парусніков