ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/4743/19                                                                                Суддя 1-ї інстанції: Шрамко Л.Л.
Провадження № 33/818/24/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
04.02.2020 року        м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю захисника особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 – адвоката Мартовицького Кирила Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Мартовицького К.В. на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строк один рік.
Судом першої інстанції було встановлено, що 29.06.2019 року о 00.48 в м. Харкові по вул. Великій Панасівській, буд. 90/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №1168 лікаря фельдшера КНП ХОР «ОНД». Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 відмовився в присутності двох свідків. 
Дії водія  ОСОБА_1  кваліфіковані як порушення вимог п.2.9-а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1  – адвокат Мартовицький К.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суд м. Харкова від 10.09.2019 року та закрити провадження у справі.
В апеляційній скарзі її автор вказує, що дану справу розглянуто судом першої інстанції неповно, односторонньо, також не досліджено усі матеріали справи, а саме не допитані особи які були присутні при складанні адміністративного матеріалу.
Апелянт вказує, що висновки фельдшера не можливо вважати такими що відповідають дійсності, оскільки коли ОСОБА_1 звернувся до КНП ХОНД» щоб подати заяву про проведення повторного аналізу йому у цьому було відмовлено без пояснення відповідних причин.
Зазначає, що судом не були допитані в якості свідків особи які були присутні на місці знаходження транспортного засобу. Також апелянт вважає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції було порушено низку посадових інструкцій, а саме не було надано та запропоновано отримання правової допомоги або право скористатися останньою тобто порушено право на захист, особі яка притягується до відповідальності не були надані докази керування безпосередньо ним транспортним засобом.
Заслухавши пояснення захисника Мартовицького К.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги вказаних правових норм.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд вважає доводи апелянта щодо не роз`яснення ОСОБА_1 про право на правову допомогу безпідставними, оскільки це спростовується відеозаписом останні цифри 0183, згідно якого працівник поліції роз`яснив останньому його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Також апеляційний суд відкидає доводи, що матеріали справи ніби то не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки це спростовується відеозаписом 0064, де останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків саме на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 надав свою згоду на проходження вказаного огляду в закладі охорони здоров`я. При цьому працівником поліції було роз`яснено свідкам, що ОСОБА_1 став учасником дорожньо-транспортної пригоди, та під час спілкування в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та у зв`язку з чим і було йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 , який стояв поруч ці обставини не заперечував. 
Наведені вище обставини підтверджуються також письмовими поясненнями свідків, у достовірності яких підстав для сумніву немає. 
Апеляційний суд не вбачає підстав вважати наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 1168 від 29.06.2019 року таким, що не відповідає дійсності за підстав наведених в апеляційній скарзі. Оскільки згідно наявного в матеріалах справи відеозапису, медичний огляд ОСОБА_1 був проведений з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Крім того, згідно наявного в матеріалах справи акту медичного огляду №1168, за результатами дослідження сечі ОСОБА_1 було встановлено 1.76 проміле. Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Також апеляційний суд не бере до уваги доводи про те, що судом першої інстанції не було допитано свідків, як підстава для скасування постанови, оскільки це не спростовує правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, та висновку щодо невідповідно дій ОСОБА_1 вимогам п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиції ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Те, що матеріали справи не містять даних про допит осіб у судовому засіданні не свідчить про безпідставність прийнятого судом першої інстанції рішення, оскільки наведені вище докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 , вони є послідовними, та не суперечать однин одному.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції вмотивовано встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції було надано повну та належну оцінку, та прийнято законне і обґрунтоване рішення та підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення,- 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Мартовицького Кирила Вікторовича залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанова набрала законної сили 04.02.2020 року

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик